Prop. 99 LS

(2022–2023)
Proposisjon til Stortinget (forslag til lovvedtak og stortingsvedtak)

Endringer i våpenloven (unntak fra taushetsplikten) og samtykke til godtakelse av forordning (EU) 2021/1423 om systematisk elektronisk utveksling av opplysninger om avslag på søknad om tillatelse til erverv eller innehav av enkelte typer skytevåpen (videreutvikling av Schengen-regelverket)

Tilråding fra Justis- og beredskapsdepartementet 31. mars 2023, godkjent i statsråd samme dag. (Regjeringen Støre)

Dokumentet på regjeringen.no

1 Hovedinnholdet i proposisjonen

Justis- og beredskapsdepartementet foreslår i denne proposisjonen endringer i våpenloven som åpner for at det kan gjøres unntak fra taushetsplikten i forskrift. Endringene legger til rette for gjennomføring av delegert kommisjonsforordning (EU) 2021/1423 som inneholder bestemmelser om systematisk elektronisk utveksling av opplysninger om avslag på søknad om tillatelse til erverv eller innehav av enkelte typer skytevåpen.

For at norske myndigheter skal kunne utveksle opplysninger etter forordningen, er det nødvendig å gjøre unntak fra taushetsplikten som følger av våpenloven § 38 første punktum, jf. forvaltningsloven § 13.

Norge er tilknyttet Schengen-samarbeidet gjennom avtale 18. mai 1999 om Norges og Islands tilknytning til gjennomføringen, anvendelsen og videreutviklingen av Schengen-regelverket. Norge skal på selvstendig grunnlag avgjøre om innholdet i rettsakter som er en videreutvikling av Schengen-regelverket, skal godtas fra norsk side og innarbeides i norsk rett. I henhold til Schengen-avtalen artikkel 8 nr. 2 bokstav a skal Rådet for Den europeiske union underrette Norge om vedtak om nye rettsakter som innebærer en videreutvikling av Schengen-regelverket. Norge har ikke enda notifisert EU om at man fra norsk side godtar forordningen.

Ettersom gjennomføringen av den delegerte kommisjonsforordningen i norsk rett nødvendiggjør lovendring, anmodes det i denne proposisjonen om Stortingets samtykke til godtakelse av rettsakten, jf. Grunnloven § 26 annet ledd.

Rettsakten i uoffisiell norsk oversettelse følger som trykt vedlegg til proposisjonen.

2 Bakgrunn

Delegert kommisjonsforordning (EU) 2021/1423 er vedtatt med hjemmel i direktiv (EU) 2021/555 artikkel 18 nr. 5, som er EUs nye våpendirektiv.

EUs opprinnelige våpendirektiv (91/477/EEC) fra 1991 har vært gjennom to store revisjoner, sist i 2017. Våpendirektivet er Schengen-relevant, og Norge tok del i forhandlingene om revisjonene. De omfattende revisjonene førte til behov for et nytt, konsolidert våpendirektiv. Det nye direktivet, vedtatt av Europaparlamentet og Rådet for den europeiske union 24. mars 2021, inneholder ingen materielle endringer sammenlignet med det opprinnelige våpendirektivet etter siste revisjon 17. mai 2017. Norge notifiserte EU 25. januar 2022 om at direktiv (EU) 2021/555 er implementert i norsk rett.

Våpendirektivet artikkel 18 nr. 4 pålegger medlemsstatene å utveksle opplysninger om tillatelser til overføring av skytevåpen til annen medlemsstat, samt opplysninger om avslag på søknad om våpenløyve etter våpendirektivet artikkel 9 og 10 (erverv og innehav av skytevåpen mv. i kategori A og B) på grunnlag av sikkerhetsmessige forhold. Av artikkel 18 nr. 5 følger det at Kommisjonen kan gi utfyllende regler for gjennomføringen av kravet til informasjonsutveksling, samt etablere et elektronisk system for utveksling av slik informasjon.

Kommisjonen vedtok 21. mai 2021 delegert forordning (EU) 2021/1423 som stiller nærmere krav til medlemsstatenes utveksling av informasjon om avslag på søknad om våpenløyve til skytevåpen, vitale våpendeler og ammunisjon i kategori A og B. Forordningen ble markert som EØS-relevant. Departementet vurderer derimot forordningen som Schengen-relevant, og behandler den deretter.

3 Høringen

Forslag til endringer i våpenloven ble sendt på høring 24. februar 2022, med frist 29. mai 2022. Høringsnotatet ble sendt til følgende instanser:

Departementene

Datatilsynet

Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap (DSB)

Generaladvokaten

Kripos

Norges institusjon for menneskerettigheter (NIM)

Politidirektoratet (POD)

Politiets sikkerhetstjeneste (PST)

Politihøgskolen (PHS)

Regelrådet

Riksadvokaten

Stortingets ombudsmann for forvaltningen

Sysselmesteren på Svalbard

Den Norske Advokatforening

Den Norske Dommerforening

Det frivillige skyttervesen

Dynamisk Sportsskyting Norge

Norges idrettsforbund

Norges Jeger- og Fiskerforbund

Norges Røde Kors

Norges Skogeierforbund

Norges Skytterforbund

Norsk organisasjon for jegere og skyttere

Norsk Politilederlag

Norsk Svartkruttunion

Norsk Våpeneierforbund

Norsk Våpenhistorisk Selskap

Norsk Reserveoffiserers Forbund

Politiets fellesforbund

Våpenrådet

Følgende instanser hadde merknader til høringsnotatet:

Datatilsynet

Politidirektoratet

Norsk Våpeneierforbund

Følgende instanser meldte at de ikke hadde merknader til høringsnotatet:

Forsvarsdepartementet

Helse- og omsorgsdepartementet

Samferdselsdepartementet

Politiets sikkerhetstjeneste (PST)

4 Delegert kommisjonsforordning (EU) 2021/1423

4.1 Om rettsakten

Artikkel 1 fastslår at virkeområdet til forordningen er å gjennomføre kravet til informasjonsutveksling etter våpendirektivet artikkel 18 nr. 4.

Artikkel 2 bestemmer at medlemsstatene skal bruke Internal Market Information System (IMI) som plattform for informasjonsutveksling. IMI er etablert med hjemmel i forordning (EU) 1024/2012 (IMI-forordningen), og er et informasjonsutvekslingssystem (software) som er utviklet for å hjelpe medlemsstatene å oppfylle deres forpliktelser i henhold til administrativt samarbeid på det indre markedet. IMI skal lette den praktiske gjennomføringen av grenseoverskridende informasjonsutveksling og gjensidig bistand. IMI-forordningen inneholder blant annet regler om behandlingen av opplysninger, herunder om informasjonsplikt og transparens, og er gjennomført i forskrift om gjennomføring av forordning (EU) nr. 1024/2012 § 1, med hjemmel i EØS-høringsloven § 13 a. IMI ble opprinnelig etablert ved Kommisjonens beslutning 2008/49/EC. Beslutningen ble opphevet og erstattet av forordning (EU) 1024/2012.

Artikkel 3 bestemmer hvilke opplysninger medlemsstatene skal utveksle i IMI. Plikten etter artikkel 3. nr. 1 gjelder for avslag på søknad om tillatelse til erverv og innehav av skytevåpen i kategori A og B, jf. våpendirektivet artikkel 9 og 10. Dette innebærer at plikten i praksis omfatter avslag på søknad om alle våpentyper utenom hagler og rifler med enkeltskudd eller manuell omlading, halvautomatiske hagler eller rifler med fast magasin som bare kan lades med inntil tre patroner, pistoler med randtenning og enkeltskuddslading, deaktiverte skytevåpen, og skytevåpen som er gjort om til å skyte ammunisjon uten prosjektil. Med «avslag på søknad» (refusal to grant authorisation) menes her enhver administrativ eller judisiell avgjørelse tatt av offentlige myndigheter som har til formål å hindre en enkeltperson fra å erverve eller inneha et skytevåpen som omfattes av våpendirektivet artikkel 9 eller 10, herunder både avslag på søknad og vedtak om tilbakekall av løyve, jf. fortalen punkt 3.

Artikkel 3 nr. 1 angir videre hvilke opplysningskategorier som skal registreres i IMI. Dette er i hovedsak opplysninger for å identifisere den vedtaket retter seg mot, det organ som har utferdiget løyvet, og nærmere opplysninger om hvilket løyve som er gitt. Grunnene for avslag skal derimot ikke registreres.

Artikkel 3 nr. 2 bestemmer at medlemsstatene kan velge å gi mer utfyllende informasjon utover minstekravene i artikkel 3 nr. 1 bokstav a til d, dersom det er nødvendig for å identifisere personen vedtaket gjelder. Artikkel 3 nr. 3 oppstiller en frist på 30 dager fra avslaget på søknad om våpenløyve ble truffet for å registrere opplysningene som nevnt i artikkel 3 nr. 1 og 2 i IMI.

Artikkel 4 gir nærmere regler om oppdatering av opplysningene som er registrert. Etter nr. 1 skal opplysning om avslag på søknad om våpenløyve slettes fra IMI innen 30 dager etter at vedtaket om nektelse er annullert eller kjent ugyldig. Videre skal medlemsstatene sørge for å oppdatere registreringer i IMI innen 30 dager etter at et vedtak om avslag eller lignende er endret, jf. nr. 2. Etter nr. 3, 4 og 5 skal medlemsstatene senest hvert tiende år, regnet fra tidspunktet registreringen sist ble oppdatert, kontrollere at opplysningene er korrekte.

Artikkel 5 gir nærmere regler om hvor lenge registreringer skal være tilgjengelig i IMI. Registreringer om avslag på søknad eller lignende skal være tilgjengelig i ti år etter at opplysningene sist ble oppdatert, med mindre vedtaket gjelder for kortere tid.

Det følger av artikkel 6 og 7 at den delegerte kommisjonsforordningen gjelder fra 31. januar 2022.

4.2 Konklusjon og tilrådning

Det følger av Schengen-avtalen mellom Rådet for Den europeiske union og Norge og Island av 1999 artikkel 2 nr. 3 at rettsakter vedtatt og tiltak truffet av Den europeiske union som endrer eller bygger videre på bestemmelsene nevnt i vedlegg A og B, skal godtas, gjennomføres og anvendes av Norge. Det opprinnelige våpendirektivet, 91/477/EØF, er omtalt i vedlegg B. Direktiv (EU) 2021/555 anses som en videreutvikling av direktiv 91/477/EØF.

Det fremgår videre av punkt 44 i fortalen til direktiv (EU) 2021/555 at direktivet anses som Schengen-relevant. Direktivet artikkel 18 nr. 5 gir Kommisjonen kompetanse til å vedta delegerte rettsakter for å supplere direktivet med detaljerte regler om systematisk utveksling av informasjon ved bruk av elektroniske metoder. Delegert kommisjonsforordning (EU) 2021/1423 er vedtatt med hjemmel i direktiv (EU) 2021/555, og må anses som et supplement til dette direktivet og dermed også som en videreutvikling av Schengen-regelverket.

Grunnloven § 26 annet ledd bestemmer at traktater om saker som er av særlig stor viktighet, og i alle tilfeller traktater hvis iverksettelse etter Grunnloven nødvendiggjør en ny lov eller stortingsbeslutning, først blir bindende når Stortinget har gitt sitt samtykke.

Som det fremgår av kapittel 5 i denne proposisjonen, er det nødvendig med lovendring for å gjennomføre delegert kommisjonsforordning (EU) 2021/1423. Etter Justis- og beredskapsdepartementets vurdering er det tilrådelig å godkjenne og gjennomføre rettsakten i norsk rett. Rettsakten vil bidra til bedre informasjonsflyt mellom Schengen-landene, og vil gi bedre grunnlag for kontroll ved tildeling av våpenløyver.

Justis- og beredskapsdepartementet tilrår godtakelse av den delegerte kommisjonsforordningen.

5 Forslag til endringer i våpenloven

5.1 Gjeldende rett

Det følger av våpenloven § 36 at politiet skal føre et sentralt våpenregister over skytevåpen, våpendeler og ammunisjon som er løyvepliktige etter våpenloven §§ 5, 6 eller 7, og over personer som har løyve eller godkjenninger etter loven. Etter våpenloven § 41 nr. 30 kan Kongen blant annet gi forskrift om gjennomføringen av § 36, herunder regler om hvilke opplysningskategorier som kan registreres og utlevering av opplysningene.

Ved kongelig resolusjon 11. desember 2020, ble kompetansen til å fastsette forskrift delegert til Justis- og beredskapsdepartementet som benyttet kompetansen til å fastsette våpenforskriften 7. mai 2021. Forskriften trådte i kraft sammen med loven 1. juni 2021.

Det følger av våpenforskriften § 13-2 at det kan registreres opplysninger som er nødvendige for å føre kontroll med at reglene i våpenloven og forskriften blir fulgt, samt å sikre en forsvarlig våpenforvaltning, medregnet opplysningskategoriene som er listet opp i nr. 1 til 8. Opplysninger om nektelse av våpenløyve, som avslag på søknad og tilbakekall av løyve, er ikke nevnt i § 13-2. Selv om opplistingen ikke er uttømmende, jf. ordlyden «medrekna», blir slike opplysninger vanligvis ikke ført i våpenregisteret.

Politiets beslutning om avslag på våpensøknad eller tilbakekall av løyve treffes i form av et enkeltvedtak, jf. forvaltningsloven § 2 bokstav b. Forvaltningsloven gjelder for saker etter våpenloven, jf. våpenloven § 38. Det betyr at selv om avslaget ikke er registrert i våpenregisteret, vil det fremgå av det enkelte vedtaket.

Etter våpenforskriften § 13-4 kan opplysninger fra våpenregisteret utleveres om det er anledning til dette etter reglene om taushetsplikt i politiloven § 24, jf. forvaltningsloven §§ 13 til 13 f. Siden opplysninger om avslag på søknad om våpenløyve eller tilbakekall ikke er registrert i våpenregisteret, gjelder ikke § 13-4 for disse opplysningene. Forvaltningslovens taushetsregler i §§ 13 flg. gjelder imidlertid. Personopplysningsloven gjelder for behandlingen av opplysningene, jf. personopplysningsloven § 2.

Opplysninger om avslag på søknad om våpenløyve eller tilbakekall vil på grunn av kravene til vandel og personlige egenskaper hos den som vil erverve skytevåpen mv., som regel regnes som opplysninger om «noens personlige forhold» som er underlagt taushetsplikt etter forvaltningsloven § 13 første ledd nr. 1. Da ingen av unntakene fra taushetsplikten etter § 13 bokstav a eller b gjelder for opplysninger om avslag på søknad om eller tilbakekall av våpenløyve, er utgangspunktet at disse opplysningene ikke kan utleveres etter gjeldende rett.

5.2 Forslaget i høringsnotatet

I høringsnotatet foreslo Justis- og beredskapsdepartementet å endre våpenloven §§ 38 og 41 for å hjemle fastsettelse av unntak fra taushetsplikten i våpenforskriften. Endringene ble ansett som nødvendig for å kunne gjøre unntak fra forvaltningslovens regler om taushetsplikt i forskrift. Departementet foreslo videre å inkorporere den delegerte kommisjonsforordningen i våpenforskriften § 11-14.

5.3 Høringsinstansenes syn

Politidirektoratet støtter departementets forslag til gjennomføring av den delegerte kommisjonsforordningen. Direktoratet har imidlertid enkelte innspill til den foreslåtte forskriftsreguleringen som ikke omtales nærmere her.

Datatilsynet påpeker at det nye systemet for utveksling av opplysninger etter våpendirektivet vil kreve retningslinjer fra Politidirektoratet, og at det må etableres rutiner for sletting i samsvar med fristene i den delegerte kommisjonsforordningen artikkel 5.

Norsk Våpeneierforbund støtter ikke forslaget. Forbundet mener det ikke foreligger tilstrekkelig tungtveiende grunner til å fravike dagens regler om taushetsplikt. Det hevdes å være vanskelig å se at det er behov for denne typen informasjonsutveksling medlemslandene imellom, så lenge opplysninger om avslag og tilbakekall ikke registreres i det norske våpenregisteret i dag. Forbundet påpeker også at det ikke er riktig at forordningen ikke får direkte følger for den enkelte løyvehaver, slik departementet har gitt uttrykk for i høringsnotatet punkt 4. Det anføres at departementets misforståelse av dette i seg selv er et tungtveiende argument mot å implementere forordningen. Videre fremheves at det ut fra personvernhensyn er svært betenkelig å skulle tillate slik informasjonsutveksling som den delegerte kommisjonsforordningen legger opp til, særlig fordi avslag på våpensøknader og tilbakekall kan skyldes «mindre og unnskyldelige forseelser», som for eksempel manglende betaling av medlemskontingent til skytterlag eller formalfeil i våpensøknaden. Forbundet anfører også at det er en svakhet ved forordningen at det ikke er inntatt en bestemmelse om plikt til å informere den registrerte om at det er inntatt opplysninger i IMI om vedkommende, og at en slik opplysningsplikt følger av artikkel 14 i personvernforordningen.

5.4 Departementets vurdering

Departementet opprettholder forslaget fra høringsnotatet. Lovendringene er nødvendige for å gjennomføre delegert kommisjonsforordning (EU) 2021/1423, en forordning som er vedtatt med hjemmel i våpendirektivet (EU) 2021/555. Sistnevnte er allerede gjennomført i norsk rett, og Norge er bundet av direktivet. Gjennomføring av forordningen vil etter departementets vurdering dessuten styrke våpenforvaltningen både i Norge og andre Schengen-land.

Bakgrunnen for forslaget er som nevnt å legge til rette for gjennomføringen av delegert kommisjonsforordning (EU) 2021/1423. Den foreslåtte ordlyden åpner imidlertid også for andre unntak fra taushetsplikten der dette er nødvendig grunnet Norges folkerettslige forpliktelser. Dette vil for eksempel kunne bli aktuelt dersom Kommisjonen foretar endringer i (EU) 2021/1423, eller det vedtas nye tilsvarende rettsakter.

Som Norsk Våpeneierforbund påpeker, er det i høringsnotatet gitt uttrykk for at forordningen ikke får direkte følger for den enkelte løyvehaver. Det siktes her til at det er norske myndigheter som pålegges plikter etter kommisjonsforordningen, ikke løyvehaverne eller de som søker løyve. Dette ble vurdert som et argument for å velge inkorporasjon som implementeringsmåte. Forbundet har rett i at den delegerte kommisjonsforordningen vil få konsekvenser for enkeltpersoner i den forstand at personopplysninger vil bli registrert i IMI. Etter departementets syn er imidlertid ikke dette noe som tilsier at den delegerte kommisjonsforordningen som Norge er bundet av etter Schengen-avtalen, ikke bør implementeres.

Departementet viser for øvrig til at det bare skal registreres opplysninger om avslag og tilbakekall av våpensøknader av hensyn til sikkerheten eller den berørte personens pålitelighet, jf. forordningen artikkel 1. Avslag på eller tilbakekall av våpensøknad grunnet mindre forseelser vil ikke bli registrert i IMI.

Datatilsynet etterspør nærmere retningslinjer fra Politidirektoratet. Som det fremgår av høringsnotatet punkt 4 siste avsnitt ser også departementet behov for retningslinjer. Dette vil bli fulgt opp etter at lov- og forskriftsendringene er vedtatt.

6 Økonomiske og administrative konsekvenser

Det er som nevnt behov for nærmere retningslinjer fra Politidirektoratet for hvordan IMI skal brukes av norske myndigheter. Det vil i tillegg være behov for opplæring av ansatte i våpenforvaltningen. IMI er et nettleserbasert informasjonssystem som i utgangspunktet ikke krever ny teknologisk infrastruktur. Politiet skal kunne bruke det utstyret de har i dag. Utover dette er det ikke ventet at forslaget vil få økonomiske og administrative konsekvenser. Eventuelle merkostnader dekkes innenfor gjeldende budsjettrammer.

7 Merknader til bestemmelsene

Til § 38

Endringen i første punktum er en følge av endringen i § 41, som åpner for særregler i forskrift i form av unntak fra taushetsplikten.

Til § 41

Endringen i nr. 32 gir hjemmel for i forskrift å fastsette unntak fra taushetsplikten i forvaltningsloven. Det kan gjøres unntak for å utlevere opplysninger etter delegert kommisjonsforordning (EU) 2021/1423, men også dersom det vedtas endringer i nevnte forordning som krever ytterligere unntak, eller dersom andre folkerettslige forpliktelser krever unntak.

Tilråding

Justis- og beredskapsdepartementet

tilrår:

At Deres Majestet godkjenner og skriver under et framlagt forslag til proposisjon til Stortinget om endringer i våpenloven (unntak fra taushetsplikten) og samtykke til godtakelse av forordning (EU) 2021/1423 om systematisk elektronisk utveksling av opplysninger om avslag på søknad om tillatelse til erverv eller innehav av enkelte typer skytevåpen (videreutvikling av Schengen-regelverket).

Vi HARALD, Norges Konge,

stadfester:

Stortinget blir bedt om å gjøre vedtak til lov om endringer i våpenloven (unntak fra taushetsplikten) og vedtak om samtykke til godtakelse av forordning (EU) 2021/1423 om systematisk elektronisk utveksling av opplysninger om avslag på søknad om tillatelse til erverv eller innehav av enkelte typer skytevåpen (videreutvikling av Schengen-regelverket) i samsvar med et vedlagt forslag.

A Forslag
til lov om endringer i våpenloven (unntak fra taushetsplikten)

I

I lov 20. april 2018 nr. 7 om våpen, skytevåpen, våpendelar og ammunisjon (våpenlova) gjøres følgende endringer:

§ 38 første punktum skal lyde:

Forvaltningsloven gjeld for saker etter denne lova med dei særreglane som er fastsette i andre og tredje punktum i paragrafen her eller i forskrift medhald av § 41 nr. 32.

§ 41 nr. 32 skal lyde:

32. forholdet til forvaltningsloven, medrekna sakshandsamingsreglar, reglar knytte til intervju og unnatak frå teieplikta, jf. § 38,

II

Loven trer i kraft fra den tiden Kongen bestemmer.

B Forslag
til vedtak om samtykke til godtakelse av forordning (EU) 2021/1423 om systematisk elektronisk utveksling av opplysninger om avslag på søknad om tillatelse til erverv eller innehav av enkelte typer skytevåpen (videreutvikling av Schengen-regelverket)

I

Stortinget samtykker til godtakelse av forordning (EU) 2021/1423 om systematisk elektronisk utveksling av opplysninger om avslag på søknad om tillatelse til erverv eller innehav av enkelte typer skytevåpen (videreutvikling av Schengen-regelverket).

Vedlegg 1
Delegert kommisjonsforordning (EU) 2021/1423 av 21. mai 2021 om fastsettelse av nærmere regler i henhold til europaparlaments- og rådsdirektiv (EU) 2021/555 om systematisk elektronisk utveksling av opplysninger om avslag på søknader om tillatelse til erverv eller innehav av enkelte typer skytevåpen

EUROPAKOMMISJONEN HAR under henvisning til traktaten om den europeiske unions virkemåte,

under henvisning til europaparlaments- og rådsdirektiv (EU) 2021/555 av 24. mars 2021 om erverv og innehav av våpen[1] , særlig artikkel 18 nr. 5 andre ledd,

og ut fra følgende betraktninger:

1. Artikkel 9 og 10 i direktiv (EU) 2021/555 inneholder bestemmelser om tildeling av tillatelser til å erverve eller inneha skytevåpen klassifisert i kategori A eller kategori B, inkludert tildelinger som gis ved at en eksisterende tillatelse bekreftes, fornyes eller forlenges. Kapittel 2 i dette direktivet inneholder også bestemmelser om regelmessig gjennomgåelse og inndragelse av slike tillatelser.

2. I artikkel 18 nr. 4 i direktiv (EU) 2021/555 kreves det at de kompetente myndighetene i medlemsstatene utveksler opplysninger om avslag på søknader om tillatelser som fastsatt i artikkel 9 og 10 i nevnte direktiv av sikkerhetshensyn eller med hensyn til den berørte personens pålitelighet. Ettersom direktiv (EU) 2021/555 ikke definerer begrepene sikkerhetshensyn eller den berørte personens pålitelighet, bør medlemsstatene ta hensyn til målene i direktiv (EU) 2021/555, særlig artikkel 6 nr. 1 bokstav b) når de tolker disse begrepene.

3. Forpliktelsen i henhold til artikkel 18 nr. 4 i direktiv (EU) 2021/555 med hensyn til avslag på søknader om tillatelse skal forstås slik at det omfatter alle administrative eller rettslige beslutninger truffet av en offentlig myndighet i en medlemsstat, hvis formål eller virkning er å hindre en person i å erverve eller inneha et skytevåpen som omfattes av virkeområdet for artikkel 9 eller 10 i det direktivet, uansett om det skjer etter søknad om tillatelse, uansett om det handler om bestemte skytevåpen og uansett om søknaden skjer i henhold til de myndighetene som er gitt gjennom det direktivet. Forpliktelsen omfatter for eksempel et totalforbud mot en bestemt persons erverv eller innehav av skytevåpen, uansett om personen tidligere har søkt om tillatelse. Det omfatter også alle administrative eller rettslige beslutninger om inndragelse av en eksisterende tillatelse eller om avslag på å bekrefte, fornye eller forlenge en eksisterende tillatelse. I artikkel 18 nr. 4 i direktiv (EU) 2021/555 kreves det at de kompetente myndighetene utveksler opplysninger om alle disse forskjellige typene beslutninger, forutsatt at beslutningen treffes av sikkerhetshensyn eller med hensyn til den berørte personens pålitelighet.

4. Artikkel 18 nr. 5 i direktiv (EU) 2021/555 pålegger Kommisjonen å sørge for et system for utveksling av slike opplysninger som er angitt i den artikkelen. Dette vil derfor omfatte et system for utveksling av opplysningene som er angitt i nr. 4 i nevnte artikkel, om avslag på søknader om tillatelser.

5. Bestemmelsene om forvaltningssamarbeid i artikkel 18 i direktiv (EU) 2021/555 om overføring av skytevåpen fra en medlemsstat til en annen er gjenstand for et forsøksprosjekt i henhold til artikkel 4 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1024/2012[2] . Informasjonssystemet for det indre marked som ble opprettet ved nevnte forordning, kunne også være et effektivt verktøy for gjennomføring av bestemmelsen om forvaltningssamarbeid i artikkel 18 nr. 4 i direktiv (EU) 2021/555 om avslag på søknaden om tillatelse. Kommisjonens gjennomføringsbeslutning (EU) 2021/1427[3] gjør denne bestemmelsen til gjenstand for et forsøksprosjekt i henhold til artikkel 4 i forordning (EU) nr. 1024/2012. For å beskytte enkeltpersoners personopplysninger og deres rett til personvern er det i nevnte gjennomføringsbeslutning fastsatt at informasjonssystemet for det indre marked bare vil gjøre det mulig for de nasjonale myndighetene å kontrollere om opplysninger som gjelder bestemte personer, inngår i informasjonssystemet for det indre marked, og ikke å søke på grunnlag av mer generelle kriterier. Forordning (EU) nr. 1024/2012 inneholder også særlige sikkerhetstiltak når det gjelder tilgang til og behandling av personopplysninger i informasjonssystemet for det indre marked, for eksempel reglene i artikkel 9 nr. 4, som bare gir tilgang på grunnlag av behovet for innsyn. Informasjonssystemet for det indre marked bør derfor utpekes som det systemet som skal brukes av de kompetente myndighetene i medlemsstatene til å utveksle opplysninger om avslag på søknader om tillatelse, og det bør fastsettes nærmere regler for slik informasjonsutveksling.

6. For å unngå en uforholdsmessig stor administrativ byrde for medlemsstatene bør de nærmere reglene som er fastsatt i denne forordningen, for utveksling av opplysninger gjennom informasjonssystemet for det indre marked, bare gjelde for beslutninger om avslag som treffes av nasjonale forvaltningsmyndigheter eller rettslige myndigheter på eller etter datoen da denne forordningen får anvendelse.

7. For å respektere de berørte personenes rett til personvern bør opplysningene som de kompetente myndighetene skal føre inn i informasjonssystemet for det indre marked, begrenses til det minimum som er nødvendig for at de kompetente myndighetene i andre medlemsstater skal kunne kontrollere om en bestemt person er eller har vært gjenstand for en beslutning om avslag som er truffet av sikkerhetshensyn eller med hensyn til personens pålitelighet. Opplysningene bør derfor bare omfatte personopplysninger som navn, fødested, fødeland og nasjonalitet.

8. For å beskytte enkeltpersoners personopplysninger og deres rett til personvern bør det i informasjonssystemet for det indre marked heller ikke registreres opplysninger om de særlige grunnene til at en beslutning om avslag ble truffet. Særlig bør opplysninger om en persons rulleblad eller helsetilstand eller psykologiske tilstand ikke registreres i informasjonssystemet for det indre marked. Dersom en kompetent myndighet i en medlemsstat trenger ytterligere opplysninger om årsaken til en beslutning om avslag truffet i en annen medlemsstat, bør den kunne kontakte den relevante myndigheten i den andre medlemsstaten utenfor informasjonssystemet for det indre marked ved hjelp av passende kommunikasjonsmidler og i samsvar det relevante regelverket om vern av personopplysninger. Når medlemsstatene registrerer en beslutning om avslag i informasjonssystemet for det indre marked, bør de derfor angi navn og kontaktopplysninger til forvaltningsmyndigheten eller den rettslige myndigheten som har truffet beslutningen om avslag, og dersom denne ikke er den samme, navn og kontaktopplysninger til den myndigheten som kan kontaktes av de kompetente myndighetene i andre medlemsstater når de anmoder om ytterligere opplysninger om beslutningen om avslag.

9. Avslag bør registreres i informasjonssystemet for det indre marked, selv om de kan bli gjenstand for administrativ eller rettslig prøving. Dersom en beslutning om avslag annulleres eller på annen måte anses å være ugyldig, etter at opplysninger om beslutningen er blitt innført i informasjonssystemet for det indre marked, bør den relevante myndigheten være forpliktet til å fjerne oppføringen om avslaget senest 30 kalenderdager etter at beslutningen om avslag ble annullert eller erklært å være ugyldig.

10. For å sikre at de opplysningene som finnes i informasjonssystemet for det indre marked er nøyaktige og fullstendige, bør medlemsstatene pålegges å oppdatere sine oppføringer når det skjer en relevant endring. Dersom for eksempel et forbud på fem år senere ble redusert til tre år, ville medlemsstaten være nødt til å oppdatere oppføringen for å registrere den nye sluttdatoen for forbudet. Når det gjelder forbud som har en varighet på over ti år, inkludert forbud på ubestemt tid, bør medlemsstatene også være pålagt å gjennomgå opplysningene minst hvert tiende år og bekrefte at de fortsatt er gyldige (eller eventuelt oppdatere dem).

11. Det er nødvendig å fastsette hvor lenge opplysninger om et gitt avslag skal være tilgjengelig for medlemsstatene i informasjonssystemet for det indre marked. I dette tidsrommet skal det være en balanse mellom behovet for å gjøre informasjonsutvekslingssystemet så effektivt og nyttig som mulig for medlemsstatene, og behovet for å beskytte enkeltpersoners personopplysninger og deres rett til personvern. Et avslag kan være en enkelt engangsbeslutning om avslag på en søknad om tillatelse, som gir søkeren mulighet til å søke på nytt om tillatelse når som helst i framtiden, eller det kan være en beslutning med løpende virkning, som en beslutning om avslag som direkte eller indirekte hindrer søkeren i å søke om tillatelse på nytt i en bestemt periode, eller en beslutning som forbyr en person å inneha skytevåpen i en bestemt eller ubestemt periode. Samtidig som det tas hensyn til den nåværende praksisen i medlemsstatene for de forskjellige typene avslag som kan forekomme, bør det i denne forordningen fastsettes at opplysninger om en beslutning om avslag skal være tilgjengelig i informasjonssystemet for det indre marked i en periode på ti år etter at beslutningen om avslag ble truffet, eller i en periode på ti år etter at beslutningen om avslag har opphørt å gjelde når det gjelder beslutninger med løpende virkning.

12. Kommisjonen bør gjennomgå denne forordningen innen to år etter at den trådte i kraft for å ta hensyn til medlemsstatenes eventuelle problemer med gjennomføringen av den.

13. Anvendelsen av denne forordningen bør utsettes for å gi medlemsstatene tilstrekkelig tid til å innføre de nødvendige prosedyrene.

VEDTATT DENNE FORORDNINGEN:

Artikkel 1

Virkeområde

Denne forordningen får anvendelse på utveksling av opplysninger om avslag på søknader om tillatelse som fastsatt i artikkel 9 og 10 i direktiv (EU) 2021/555 gjennom det systemet som er nevnt i artikkel 18 nr. 5 i det direktivet, av hensyn til sikkerheten eller den berørte personens pålitelighet.

Et avslag omfattes av virkeområdet for denne forordningen bare dersom forvaltningsbeslutningen eller den rettslige beslutningen som fastslår at den berørte personen er utelukket fra å erverve eller inneha de relevante skytevåpnene (i denne forordningen kalt «beslutning om avslag»), ble truffet på eller etter datoen da denne forordningen trådte i kraft.

Artikkel 2

Elektronisk system for utveksling av opplysninger

For å kunne utveksle opplysningene som denne forordningen gjelder, skal det systemet som er nevnt i artikkel 18 nr. 5 i direktiv (EU) 2021/555 være informasjonssystemet for det indre marked som fastsatt i gjennomføringsbeslutning (EU) 2021/1427.

Artikkel 3

Opplysninger som skal utveksles

1. Opplysningene som i henhold til artikkel 18 nr. 4 i direktiv (EU) 2021/555 skal utveksles om avslag på søknad om tillatelse som fastsatt i artikkel 9 eller 10 i nevnte direktiv, av hensyn til sikkerheten eller den berørte personens pålitelighet, skal omfatte følgende:

a) den berørte personens navn

b) den berørte personens fødselsdato

c) den berørte personens fødested og fødeland

d) den berørte personens nasjonalitet

e) den datoen da beslutningen om avslag ble truffet

f) det nasjonale referansenummeret eller annen entydig identifikator for beslutningen om avslag, dersom et slikt nummer eller en slik identifikator er blitt tildelt beslutningen om avslag i den medlemsstaten der den ble truffet

g) navn og kontaktopplysninger til forvaltningsmyndigheten eller den rettslige myndigheten som har truffet beslutningen, og dersom denne ikke er den samme, navn og kontaktopplysninger til den myndigheten som skal kontaktes for å innhente ytterligere opplysninger om avslaget

h) hvilken av følgende tre kategorier beslutningen om avslag tilhører:

i) beslutninger om avslag som hindrer en person i å erverve eller inneha et skytevåpen, og som ikke har en fast sluttdato

ii) beslutninger om avslag som hindrer en person i å erverve eller inneha et skytevåpen i et nærmere fastsatt tidsrom, og som har en fast sluttdato (inkludert beslutninger om avslag på en søknad om tillatelse som fører til at den berørte personen hindres i å søke om tillatelse på nytt i et nærmere fastsatt tidsrom og med en fast sluttdato)

iii) beslutninger om avslag som ikke omfattes av enten punkt i) eller ii)

i) dersom beslutningen om avslag omfattes av bokstav h) punkt ii), den aktuelle faste sluttdatodatoen

j) hvilken av følgende tre kategorier beslutningen om avslag tilhører:

i) beslutninger om avslag som treffes som svar på en søknad om tillatelse som omhandlet i artikkel 9 eller 10 i direktiv (EU) 2021/555 eller som svar på en søknad om å bekrefte, fornye eller forlenge en slik tillatelse

ii) beslutninger om avslag som inndrar en tillatelse som er tildelt, bekreftet, fornyet eller forlenget i henhold til artikkel 9 eller 10 i direktiv (EU) 2021/555

iii) beslutninger om avslag som ikke omfattes av enten punkt i) eller ii)

2. I tillegg til de opplysningene som er nevnt i nr. 1 bokstav a)-d), kan medlemsstatene velge å framlegge ytterligere identifikasjonsopplysninger om den berørte personen, for eksempel skattenummer, passnummer eller ID-kortnummer, hvis det er nødvendig for å identifisere denne personen korrekt.

3. De opplysningene som er oppført i nr. 1, og, dersom det er relevant, de ytterligere opplysningene nevnt i nr. 2, skal føres inn i informasjonssystemet for det indre marked innen 30 kalenderdager etter den datoen da beslutningen om avslag ble truffet, og skal straks være tilgjengelig for de kompetente myndighetene i alle medlemsstater.

Artikkel 4

Forpliktelser til å fjerne, oppdatere og gjennomgå opplysninger

1. Dersom en beslutning om avslag annulleres eller på annen måte anses å være ugyldig etter at opplysninger om den er blitt ført inn i informasjonssystemet for det indre marked, skal den kompetente myndigheten fjerne opplysningene fra systemet innen 30 kalenderdager etter annulleringen eller ugyldighetserklæringen.

2. Dersom opplysninger som er ført inn i informasjonssystemet for det indre marked om en beslutning om avslag under andre omstendigheter enn dem som er nevnt i nr. 1, ikke lenger er nøyaktige og fullstendige, uansett grunn, også som følge av en senere tilbakekalling eller endring av beslutningen om avslag, skal den kompetente myndigheten oppdatere opplysningene i systemet om dette avslaget innen 30 kalenderdager fra den datoen da opplysningene opphørte å være nøyaktige eller fullstendige. Ved tilbakekalling av beslutningen om avslag skal den datoen da tilbakekallingen («tilbakekallingsdatoen») trådte i kraft, tilføyes til oppføringen i informasjonssystemet for det indre marked.

3. Dersom det finnes en oppføring i informasjonssystemet for det indre marked om en beslutning om avslag som omfattes av artikkel 3 nr. 1 bokstav h) i), skal den kompetente myndigheten gjennomgå oppføringen minst en gang hvert 10. år fra den datoen da beslutningen om avslag ble truffet, og oppdatere den umiddelbart etter hver gjennomgåelse for å bekrefte at beslutningen om avslag fortsatt gjelder eller, dersom beslutningen er blitt tilbakekalt, registrere tilbakekallingsdatoen i samsvar med nr. 2.

4. Dersom det finnes en oppføring om en beslutning om avslag som omfattes av artikkel 3 nr. 1 bokstav h) ii), med en fast sluttdato som ligger mer enn ti år etter den datoen da beslutningen om avslag ble truffet, skal den kompetente myndigheten gjennomgå oppføringen minst en gang hvert 10. år fra den datoen da beslutningen om avslag ble truffet, og fram til den datoen som er registrert i informasjonssystemet for det indre marked som den faste sluttdatoen, og oppdatere den umiddelbart etter hver gjennomgåelse for å bekrefte at beslutningen om avslag fortsatt gjelder eller, dersom beslutningen er blitt tilbakekalt, tilføye tilbakekallingsdatoen i samsvar med nr. 2.

5. Dersom beslutningen om avslag tilbakekalles, skal forpliktelsen i nr. 3 eller, dersom det er relevant, i nr. 4 opphøre å gjelde for oppføringen når den er blitt oppdatert, for å tilføye tilbakekallingsdatoen i samsvar med nr. 2.

Artikkel 5

Periode når opplysninger fortsatt er tilgjengelig i informasjonssystemet for det indre marked

1. Opplysninger som utveksles gjennom informasjonssystemet for det indre marked i samsvar med denne forordningen, er tilgjengelige i systemet i ti år fra den seneste av følgende datoer, i den grad de får anvendelse på den aktuelle beslutningen om avslag, og idet det tas hensyn til eventuelle oppdateringer som er utført i samsvar med artikkel 4:

a) Den datoen som er registrert i informasjonssystemet for det indre marked som den datoen da beslutningen om avslag ble truffet.

b) Den datoen som er registrert i informasjonssystemet for det indre marked som den datoen da oppføringen sist ble oppdatert for å bekrefte at beslutningen om avslag stadig gjelder.

c) Den datoen som er registrert i informasjonssystemet for det indre marked som den faste sluttdatoen for beslutningen om avslag.

Med hensyn til en oppføring i informasjonssystemet for det indre marked som omfattes av forpliktelsen i artikkel 4 nr. 4, skal oppføringen, dersom den kompetente myndigheten ikke oppfyller denne forpliktelsen, opphøre å være tilgjengelig i systemet etter utløpet av fristen som er fastsatt i nevnte artikkel for oppfyllelse av denne forpliktelsen.

2. Uansett nr. 1 skal det for hver beslutning om avslag som det er registrert en dato for i informasjonssystemet for det indre marked, som den datoen da beslutningen om tilbakekalling trer i kraft, skal oppføringen opphøre å være tilgjengelig i informasjonssystemet for det indre marked ved utløpet av en tiårsperiode fra den datoen som er registrert i informasjonssystemet for det indre marked som tilbakekallingsdatoen.

Artikkel 6

Kommisjonen skal gjennomgå denne forordningen innen to år etter at den trådte i kraft.

Artikkel 7

Denne forordningen trer i kraft den 20. dagen etter at den er kunngjort i Den europeiske unions tidende.

Den får anvendelse fra 31. januar 2022.

Denne forordningen er bindende i alle deler og kommer direkte til anvendelse i alle medlemsstater.

Utferdiget i Brussel 21. mai 2021.

For Kommisjonen

Ursula VON DER LEYEN

President

Fotnoter

1)

EUT L 115 av 6.4.2021, s. 1.

2)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1024/2012 av 25. oktober 2012 om forvaltningssamarbeid gjennom informasjonssystemet for det indre marked og om oppheving av kommisjonsvedtak 2008/49/EF (EUT L 316 av 14.11.2012, s. 1).

3)

Kommisjonens gjennomføringsbeslutning (EU) 2021/1427 av 21. mai 2021 om forsøksprosjekt for gjennomføring av bestemmelsene om forvaltningssamarbeid i forbindelse med avslag på søknader om tillatelse i europaparlaments- og rådsdirektiv (EU) 2021/555 ved hjelp av informasjonssystemet for det indre marked (EUT L 307 av 1.9.2021, s. 20).