Meld. St. 7

(2016–2017)
Melding til Stortinget

Regulering av pensjoner i 2016 og pensjonisters inntektsforhold

Tilråding fra Arbeids- og sosialdepartementet 28. oktober 2016, godkjent i statsråd samme dag. (Regjeringen Solberg)

Dokumentet på regjeringen.no

1 Innledning

I denne meldingen legger departementet frem informasjon om regulering av pensjoner mv. 1. mai 2016 og informasjon om pensjonisters inntektsforhold.

Ved behandlingen av statsbudsjettet for 2016 sluttet Stortinget seg til en omlegging av rutinene for budsjettering av utgifter til pensjoner og ytelser som reguleres med grunnbeløpet (G). Endringen gjelder fra og med 2016-budsjettet. Etter den tidligere rutinen ble den anslåtte budsjettmessige effekten av reguleringen utgiftsført under kap. 2309 Tilfeldige utgifter under Finansdepartementet. Etter de årlige reguleringene av pensjoner fra 1. mai ble det så fremmet en egen proposisjon med forslag til budsjettvedtak som følge av reguleringen. Ved Stortingets behandling av denne proposisjonen ble midler overført fra kap. 2309 til de aktuelle poster på Arbeids- og sosialdepartementets budsjett.

Den nye budsjetteringsrutinen, som fikk virkning for første gang i forbindelse med statsbudsjettet for 2016, innebærer at anslått effekt av neste års regulering av pensjoner, basert på anslaget for lønnsvekst i statsbudsjettet, budsjetteres på de relevante poster på Arbeids- og sosialdepartementets budsjett direkte og som en del av den ordinære budsjettprosessen. Dette er forenkling og effektivisering av budsjettarbeidet, og kan gjennomføres fordi reguleringen av pensjoner er knyttet direkte til lønnsveksten. Ved behov vil de relevante budsjettpostene korrigeres i forbindelse med behandlingen av revidert nasjonalbudsjett. På denne bakgrunn er det ikke lenger behov for en egen proposisjon med forslag til budsjettmessige konsekvenser av den årlige reguleringen.

Gjennomføringen av regulering av pensjoner endres ellers ikke som følge av den nye budsjetteringsrutinen. Det skal fortsatt gjennomføres drøftinger med pensjonistenes, de funksjonshemmedes og arbeidstakernes organisasjoner om tallgrunnlaget for reguleringen. Drøftingene vil som tidligere gjennomføres i møter umiddelbart etter at revidert nasjonalbudsjett er lagt frem.

I tråd med protokollen fra drøftingsmøtene i 2015, foretok Regjeringen en gjennomgang av prinsippene for regulering av pensjoner, som ble sluttført i god tid før reguleringen i 2016. Organisasjonene som deltar i drøftingene i forbindelse med reguleringen av pensjoner ble orientert om regjeringens vurderinger og konklusjon i møte 18. april 2016. I Prop. 122 S (2015–2016) Tilleggsbevilgninger og omprioriteringer i statsbudsjettet 2016, som ble lagt frem i forbindelse med Revidert nasjonalbudsjett 2016, ble det redegjort for gjennomgangen. Regjeringen konkluderte med at gjeldende regler for regulering av pensjoner opprettholdes.

I tillegg til forslag om budsjettvedtak inneholdt de tidligere proposisjonene en redegjørelse for reglene for regulering av pensjonene, en oversikt over utviklingen i pensjonene og skattereglene for pensjonister. Som vedlegg til proposisjonen fulgte tabeller over den historiske utviklingen av pensjonene og statistiske opplysninger, samt protokollen fra trygdedrøftingene.

I meldingen her legger departementet fram informasjon som i stor grad tilsvarer den som fremgikk av de tidligere budsjettproposisjonene. Videre redegjøres det i punkt 3 for faktorer som påvirker utviklingen i pensjonistenes realinntekt og kjøpekraft, og i punkt 4 omtales utviklingen i pensjonisters samlede inntektsforhold de siste årene. Bakgrunnen for gjeldende regler for regulering av pensjoner er omtalt i punkt 5. Tabeller over den historiske utviklingen av pensjonene og statistiske opplysninger følger som vedlegg 6.

2 Regulering av pensjoner mv. i 2016

2.1 Innledning

Dagens regler for regulering av alderspensjon ble innført fra 2011 som en del av pensjonsreformen, se kapittel 5. Alderspensjon under utbetaling reguleres med lønnsveksten og fratrekkes deretter en fast faktor på 0,75 pst. Andre pensjoner som offentlig tjenestepensjon og privat og offentlig AFP reguleres tilsvarende. Satsene for minste pensjonsnivå og garantipensjon blir regulert med lønnsveksten og deretter justert for effekten av levealdersjusteringen. Uføretrygd reguleres med lønnsveksten.

Til grunn for den årlige reguleringen ligger forventet lønnsvekst i reguleringsåret, justert for eventuelle avvik mellom forventet og faktisk lønnsvekst de siste to årene. Forventet lønnsvekst i reguleringsåret settes lik anslaget for gjennomsnittlig årslønnsvekst i revidert nasjonalbudsjett. Faktisk lønnsvekst de siste to år settes til årslønnsvekst for lønnstakere under ett, fastsatt i de årlige rapportene «Grunnlaget for inntektsoppgjørene» fra Det tekniske beregningsutvalget for inntektsoppgjørene (TBU).

Det vises til forskrift 6. mai 2011 nr. 465 om beregning av lønnsveksten som skal benyttes ved regulering av grunnbeløpet og alderspensjon i folketrygden. Forskriften følger som vedlegg 1.

2.2 Regulering fra 1. mai 2016

Ved den årlige reguleringen skal en som nevnt legge til grunn forventet lønnsvekst i reguleringsåret og justere for eventuelle avvik mellom forventet og faktisk lønnsvekst de siste to årene.

Lønnsveksten i 2016 ble i Revidert nasjonalbudsjett 2016 anslått til 2,4 pst. Ved reguleringen i 2015 ble det lagt til grunn en forventet lønnvekst på 2,7 pst. Faktisk lønnsvekst for 2015 ble i TBU-rapporten i 2016 anslått til 2,8 pst. Ved reguleringen i 2015 ble det videre lagt til grunn en faktisk lønnsvekst på 3,1 pst. i 2014. Anslaget for 2014 er i TBU-rapporten i 2016 uendret. Det forelå dermed et avvik på 0,1 prosentpoeng for 2015, men ikke avvik for 2014. På denne bakgrunn ble den samlede prosentvise årslønnsveksten i 2016 fastsatt til 2,50 pst., hvilket tilsvarer en vekst på 2,78 pst. fra 1. mai. Dette gir en vekst i alderspensjon under utbetaling på 2,01 pst., og det gjennomsnittlige grunnbeløpet økte fra 89 502 kroner i 2015 til 91 740 kroner i 2016. Nytt grunnbeløp fra 1. mai er 92 576 kroner. Det vises til boks 2.1

Forskrift om grunnbeløp, reguleringsfaktorer, satser for minste pensjonsnivå og satser for garantipensjon i folketrygden fra 1. mai 2016 og ytes etter virkningstidspunkt for regulering av kravet til minsteinntekt for rett til dagpenger ble fastsatt ved kongelig resolusjon 27. mai 2016. Forskriften med senere endringer følger som vedlegg 2.

Alderspensjonens minstenivå ytes til personer med ingen eller lav pensjonsopptjening. Minstenivået avhenger av vedkommendes sivilstatus og eventuell ektefelles pensjons- og inntektsforhold og ytes etter fire ulike satser, mens det ytes garantipensjon etter høy og ordinær sats. Nye minstesatser fra 1. mai 2016 fremkommer av boks 2.2.

Boks 2.3 viser et eksempel på månedlig alderspensjon for gifte personer med pensjon over minste pensjonsnivå, og boks 2.4 viser et eksempel på alderspensjon for enslige personer med minste pensjonsnivå.

2.3 Drøftinger med organisasjonene

Tallgrunnlaget for beregning av lønnsveksten som benyttes ved regulering av grunnbeløpet og pensjoner, skal gjennomgås og drøftes med pensjonistenes, de funksjonshemmedes og arbeidstakernes organisasjoner før samlet lønnsvekst fastsettes. Dette følger av forskrift 6. mai 2011 nr. 465 om beregning av lønnsveksten som skal benyttes ved regulering av grunnbeløpet og alderspensjon i folketrygden § 4.

Drøftingsordningen er formalisert i avtale av 28. november 2014 mellom regjeringen og pensjonistenes, de funksjonshemmedes og arbeidstakerne organisasjoner om regulering av folketrygdens grunnbeløp og pensjoner. Avtalen regulerer formålet med drøftingene, hvilke organisasjoner som skal representeres på møtene, hvor mange deltagere hver organisasjon kan møte med og gjennomføringen av møtene. Det vises til vedlegg 3.

Det følger av avtalen at formålet med drøftingene, så langt det er mulig, er å sikre en felles forståelse mellom partene om forutsetningene som skal legges til grunn for reguleringen. Partene skal også vurdere om det foreligger særlige forhold som har påvirket lønnsutviklingen for enkeltgrupper, og om effekten av dette skal holdes utenfor ved fastsettingen av lønnsveksten. Dette er nærmere omtalt i boks 2.5.

Etter at tallgrunnlaget er drøftet med organisasjonene, fastsetter Kongen med hjemmel i folketrygdloven §§ 1-4, 4-4, 19-14 og 20-18 reguleringsfaktorer og satser for minste pensjonsnivå.

Pensjonistforbundet (SAKO-samarbeidet[1] ), Seniorsaken, Forsvarets seniorforbund, Landslaget for offentlige pensjonister, Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon, Samarbeidsforumet av Funksjonshemmedes organisasjoner, Landsorganisasjonen i Norge (LO), Unio, Yrkesorganisasjonens Sentralforbund (YS) og Akademikerne deltar i drøftingsmøtene. Arbeids- og sosialministeren leder møtene.

I forkant av selve drøftingsmøtene ble det 28. april 2016 avholdt møte mellom organisasjonene og embetsverket hvor rapporten «Grunnlaget for inntektsoppgjørene 2016» fra Det tekniske beregningsutvalget for inntektsoppgjørene ble gjennomgått. Protokollen fra møtet følger som vedlegg 4.

Drøftingsmøtene ble gjennomført 18. og 19. mai 2016. Det ble slått fast at anslaget for lønnsvekst i 2016 i revidert nasjonalbudsjett er 2,4 pst. Det ble også konstatert at det forelå et positivt avvik mellom forventet lønnsøkning og faktisk lønnsøkning på 0,1 prosentpoeng for 2015 og at det ikke forelå noe avvik for 2014.

Fra organisasjonenes side undertegnet Unio, LO, YS og Akademikerne protokollen. Unio, LO og Akademikerne hadde protokolltilførsler. YS sluttet seg til LOs tilførsel. Organisasjonene utrykker misnøye med at regjeringen ikke kompenserer/iverksetter tiltak for å sikre at pensjonistene ikke får reallønnsnedgang, se vedlegg 5. Utviklingen i pensjonisters realinntekt er nærmere omtalt i kapittel 3.

Boks 2.1 Beregning av vekst i alderspensjon fra 1. mai 2016

Samlet prosentvis årslønnsvekst:

Den samlede prosentvise årslønnsveksten (sl) som skal benyttes ved reguleringen skal beregnes etter følgende formel:

sl = ((1 + a1/100) x (1 + a2/100) x (1 + f/100) - 1) x 100

Faktorene a1 og a2 er avviket i prosentpoeng mellom forventet og faktisk lønnsøkning ett og to år tilbake i tid, det vil i 2016 si henholdsvis 0,1 og 0,0 prosentpoeng for 2015 og 2014, mens f er forventet lønnsvekst i 2016, anslått til 2,4 pst.

Samlet årlig lønnsvekst i 2016 (vekst i gjennomsnittlig G) ble på denne bakgrunn beregnet til 2,50 pst.:

((1 + 0,1/100) x (1 + 0,0/100) x (1 + 2,4/100) - 1) x 100 = 2,50 pst.

Vekst i grunnbeløp fra 1. mai 2016:

Nytt grunnbeløp fra 1. mai fastsettes slik at den prosentvise veksten i det gjennomsnittlige grunnbeløpet fra 2015 til 2016 blir lik den samlede årslønnsveksten.

(91 740 x 12) – (90 068 x 4) = 740 608/8 = 92 576

Grunnbeløpet øker fra 90 068 kroner til 92 576 kroner.

Vekst i grunnbeløpet fra 1. mai er 2,78 pst.

Vekst i alderspensjonen under utbetaling fra 1. mai 2016:

(1 + 2,78 pst.) x (1 - 0,75 pst.) - 1 = 2,01 pst.

Alderspensjonen oppreguleres med lønnsvekst og fratrekkes deretter 0,75 pst. Reguleringsfaktoren etter folketrygdloven § 19-14 andre ledd og § 20-18 andre ledd fra 1. mai 2016 er dermed 2,01 pst.

Boks 2.2 Beregning av vekst i minste pensjonsnivå/garantipensjonsnivå fra 1. mai 2016

Vekst i minste pensjonsnivå fra 1. mai 2016:

Satsene for minste pensjonsnivå/garantipensjon reguleres med lønnsveksten på 2,78 pst. og justeres deretter for effekten av levealdersjusteringen for 67-åringer i reguleringsåret. Effekten beregnes som forholdet mellom forholdstallet for 67-åringer i året før reguleringsåret og forholdstallet for 67-åringer i reguleringsåret, det vil si 1,025/1,030 i 2016.

Eksempel ordinær sats:

(162 566 + 2,78 pst.) x (1,025/1,030) = 166 274

Ordinær sats øker fra 162 566 kroner til 166 274 kroner.

Vekst i minstesatsene fra 1. mai er 2,28 pst.

Minste pensjonsnivå/garantipensjonsnivå fra 1. mai

1. mai 2015

1. mai 2016

Lav sats (ektefelle har pensjon)

139 728

142 915

Ordinær sats (ektefellen har uføretrygd eller årlig inntekt over 2G)

162 566

166 274

Høy sats (enslig pensjonist og pensjonist med ektefelle med inntekt under 2 G og som ikke har pensjon eller trygd)

175 739

179 748

Særskilt sats (forsørger ektefelle over 60 år og fyller vilkårene for rett til ektefelletillegg)

274 085

280 337

Boks 2.3 Alderspensjon for gift person med pensjon over minste pensjonsnivå. Eksempel

Månedlig pensjonen frem til 1. mai 2016

Grunnpensjon

90 068 x 0,85/12

6 380 kroner

Tilleggspensjon

12 000 kroner

Sum

18 380 kroner

Månedlig pensjon fra 1. mai 2016

Reguleringsfaktoren for alderspensjon under utbetaling ble fastsatt til 2,01 pst., jf. forskrift 27. mai 2016 nr. 530 om grunnbeløp, reguleringsfaktorer, satser for minste pensjonsnivå og satser for garantipensjon fra 1. mai 2016 og virkningstidspunkt for regulering av kravet til minsteinntekter for rett til dagpenger § 2.

Grunnpensjon

6 380 kroner + 2,01 pst.

6 508 kroner

Tilleggspensjon

12 000 kroner + 2,01 pst.

12 241 kroner

Sum

18 749 kroner

Boks 2.4 Alderspensjon for enslig person med minste pensjonsnivå. Eksempel

Månedlig pensjonen frem til 1. mai 2016

Minste pensjonsnivå høy sats = 175 739 kroner

Grunnpensjon

90 068 x 1,00/12

7 506 kroner

Tilleggspensjon

5 000 kroner

Pensjonstillegg

2 139 kroner

Sum

14 645 kroner

Månedlig pensjon fra 1. mai 2016

Reguleringsfaktoren for alderspensjon under utbetaling ble fastsatt til 2,01 pst., og minste pensjonsnivå høy sats ble fastsatt til 179 748 kroner, jf. forskrift 27. mai 2016 nr. 530 om grunnbeløp, reguleringsfaktorer, satser for minste pensjonsnivå og satser for garantipensjon fra 1. mai 2016 og virkningstidspunkt for regulering av kravet til minsteinntekter for rett til dagpenger §§ 2 og 3 første ledd.

Grunnpensjon

7 506 kroner + 2,01 pst.

7 657 kroner

Tilleggspensjon

5 000 kroner + 2,01 pst.

5 101kroner

Pensjonstillegg

2 221 kroner

Sum

14 979 kroner

Boks 2.5 Særlige forhold

I forskrift om beregning av lønnsveksten som skal benyttes ved regulering av grunnbeløpet og alderspensjon i folketrygden, heter det blant annet: «Det skal vurderes om det foreligger særlige forhold som har påvirket lønnsutviklingen for enkeltgrupper, og om effekten av dette skal holdes utenfor ved beregningen av lønnsveksten.»

Det betyr at begrepet «særlige forhold» bare dreier seg om selve tallgrunnlaget for reguleringen. Utgangspunktet for beregningen av lønnsveksten er forventet lønnsutvikling i reguleringsåret, justert for eventuelle avvik mellom faktisk og forventet lønnsutvikling siste to år.

Faktisk lønnsutvikling settes til gjennomsnittlig årslønnsvekst for lønnstakere under ett slik den går frem av hovedrapporten fra TBU. Det kan forekomme at det foreligger særlige forhold som har påvirket lønnsutviklingen for enkeltgrupper av lønnstakere og som igjen kan ha innvirket på fastsettelsen av den gjennomsnittlige årslønnsveksten. I slike situasjoner skal det vurderes om det skal tas hensyn til denne effekten ved fastsettelsen av lønnsveksten som benyttes ved reguleringen. Særlige forhold er begrenset til dette spørsmålet.

I avtalen mellom regjeringen og organisasjonene om drøftingsordningen fremgår det at spørsmålet om særlige forhold er et eget tema i drøftingene. Særlige forhold ble sist hensyntatt i 2002 da særskilte elementer i oppgjøret for skoleverket ble holdt utenfor fastsettingen av lønnsveksten. Det ble vist til at de særskilte lønnstilleggene for skoleverket hadde sin motpost i blant annet at lærerne skulle øke undervisningstiden per uke. Lønnsveksten som ble benyttet i reguleringen ble følgelig justert ned i forhold til den faktiske lønnsveksten.

I tillegg krever Unio og Akademikerne at regjeringen legger frem en egen sak for Stortinget om prinsippene for regulering av løpende alderspensjon, der hensikten er å belyse hvordan Stortingets opprinnelige intensjon om å sikre alderspensjonistene en regulering med gjennomsnittet av lønns- og prisutviklingen er ivaretatt. Dette er nærmere omtalt i kapittel 5 om pensjonsreformen og bakgrunnen for gjeldende regler for regulering av pensjon.

Pensjonistforbundet, Seniorsaken, Forsvarets seniorforbund, Landslaget for offentlige pensjonister, Funksjonshemmedes Fellesorganisasjon og Samarbeidsforumet av Funksjonshemmedes organisasjoner avsto fra å undertegne protokollen. I et felles tillegg til protokollen tilkjennega disse organisasjonene «sin protest mot et resultat av et trygdeoppgjør som har i seg negativ utvikling av pensjon i forhold til prisvekst ved ikke å signere årets protokoll.»

3 Faktorer som påvirker pensjonistenes realinntektsutvikling og kjøpekraft

3.1 Innledning

Gjennom reguleringen av pensjonene bestemmes den nominelle inntektsutviklingen til pensjonistene. Realveksten fremkommer ved å ta hensyn til prisutviklingen. Både den nominelle og den reelle inntektsutviklingen påvirkes også av endringer i pensjonsreglene. Når det også tas hensyn til skatt fremkommer utviklingen i pensjonistenes kjøpekraft.

I dette kapittelet redegjøres det for realvekst i alderspensjon der det bare tas hensyn til konsekvensene for realveksten av reguleringen etter de ordinære reglene, jf. punkt 3.2. I punkt 3.3 gjøres det rede for endringer i pensjonsreglene i 2016. I punkt 3.4 gjøres det rede for endringer i skattereglene for pensjonistene. I punkt 3.5 redegjøres det for den samlede virkningen for pensjonistenes kjøpekraft.

3.2 Realvekst i alderspensjon

De siste årene har den årlige prisveksten vært rundt 2,0 pst. I 2016 forventes en prisstigning på 3,4 pst., ifølge anslag i Nasjonalbudsjettet 2017. Den høye prisveksten så langt i år, er særlig drevet av utviklingen i prisene på elektrisitet og importerte varer. Etter hvert som veksten i elektrisitetsprisene avtar og effekten av svakere krone på prisveksten tømmes ut, ventes veksten i konsumprisene å gå ned igjen. I 2017 og 2018 er det anslått en prisstigning på om lag 2,0 pst., se tabell 3.1.

Tabell 3.1 Utvikling i alderspensjonistenes inntekt 2011–2018. Prosent

2011

2012

2013

2014

2015

2016

2017

2018

Gjennomsnitt 2011–2018

Nominell lønnsvekst¹

4,2

4,0

3,9

3,1

2,8

2,4

2,7

3,0

3,3

Prisvekst¹

1,2

0,8

2,1

2,0

2,1

3,4

2,0

1,9

1,9

Reallønnsvekst

3,0

3,2

1,8

1,1

0,7

-1,0

0,7

1,1

1,3

Realvekst i alderspensjon²

1,8

2,4

0,9

0,9

-0,4

-1,6

-0,1

0,4

0,5

¹ Historiske tall 2011–2015. Anslag fra Nasjonalbudsjettet 2017 for 2016–2018

² Realvekst i alderspensjon gjelder alderspensjon utover minstenivået og er justert for avvik mellom anslått og faktisk lønnsvekst i foregående år

Kilde: Statistisk sentralbyrå og Finansdepartementet

Etter mange år med høy reallønnsvekst avtok veksten i 2014 og 2015. I lønnsoppgjørene så langt har partene kommet til enighet om en ramme for årslønnsveksten som vil gi reallønnsnedgang i år. Den svakere utviklingen i norsk økonomi har bidratt til nedgangen i lønnsveksten de siste par årene. I takt med høyere aktivitet i norsk økonomi og økt etterspørsel etter arbeidskraft, er lønnsveksten ventet å ta seg opp igjen. I 2017 ventes lønningene igjen å stige raskere enn konsumprisene. Perioden 2011–2018 viser en betydelig variasjon fra 3,2 pst. reallønnsvekst i 2012 til et anslag på -1,0 pst. i 2016. Den gjennomsnittlige årlige reallønnsveksten sett under ett anslås å bli 1,3 pst. fra 2011 til 2018.

Den gjennomsnittlige veksten i realinntekten for pensjonister er i perioden 2011–2018 anslått til 0,5 pst. Gitt anslagene for 2016–2018, vil realveksten i pensjonene være positiv i fem av de åtte årene fra 2011 til 2018, mens den vil være negativ i 2015 og 2016 og om lag uendret i 2017. I 2016 vil også lønnstakere ha nedgang i reallønnen.

3.3 Endring av grunnpensjon og minstepensjon fra 2016

Stortinget vedtok i 2015 endringer i pensjonsreglene som bidrar til å øke pensjonene i 2016 og 2017. Grunnpensjonen til gifte og samboende pensjonister ble økt fra 85 til 90 pst. av grunnbeløpet med virkning fra 1. september 2016. Den enkelte pensjonist får som følge av dette en økning i pensjonen på om lag 4 000 kroner per år. Økningen vil komme om lag 650 000 pensjonister til gode, hvorav 500 000 alderspensjonister, 140 000 uføretrygdede og 15 000 andre pensjonister, hovedsakelig mottakere av statlig og kommunal avtalefestet pensjon. Stortinget vedtok også å øke minstepensjonen for enslige alderspensjonister med 4 000 kroner fra samme tidspunkt. Endringene i pensjonsreglene får full effekt fra 2017. Boks 3.1 viser effekten i 2016 av økningen i grunnpensjon og minstepensjon fra 1. september 2016. Det er lagt til grunn gjennomsnittlig tilleggspensjon i 2016 og uttak ved 67 år før levealdersjustering.

Boks 3.1 Økning av grunnpensjon og minste pensjonsnivå

Økt grunnpensjon fra 1. september 2016

Etter reguleringen 1. mai utgjør grunnpensjonen til gifte og samboende pensjonister 6 508 kroner per måned, jf. boks 2.3. Økningen i grunnpensjonen fra 1. september beregnes ved at grunnpensjon i august måned multipliseres med 90 pst. av G og divideres med 85 pst. av G, jf. forskrift 22. desember 2009 nr. 1810 om alderspensjon i folketrygden kapittel 11 og Prop. 11 L (2015-2016) punkt 2.3.2.

Grunnpensjon

6 508 kroner x 6 943/6 557

6 891 kroner

Tilleggspensjon

12 241 kroner

Sum

19 132 kroner

Økt minste pensjonsnivå fra 1. september 2016

Etter reguleringen 1. mai utgjør minste pensjonsnivå etter høy sats 179 748, jf. boks 2.4. Fra 1. september ble det innført en ny særskilt sats for enslige alderspensjonister på 183 748 kroner, jf. forskrift 27. mai 2016 nr. 530 om grunnbeløp, reguleringsfaktorer, satser for minste pensjonsnivå og satser for garantipensjon fra 1. mai 2016 og virkningstidspunkt for regulering av kravet til minsteinntekt for rett til dagpenger §§ 2 og 3 andre ledd.

Grunnpensjon

7 657 kroner

Tilleggspensjon

5 101 kroner

Pensjonstillegg

2 554 kroner

Sum

15 312 kroner

3.4 Endring av skatt i 2016

For 2016 ble det vedtatt betydelige lettelser i personbeskatningen, noe som også kommer alderspensjonister til gode. Lavere skattesats på alminnelig inntekt kombinert med innføring av trinnskatt reduserer marginalskatten på pensjon med 0,3 prosentpoeng for de fleste personlige skattytere, herunder også for alderspensjonister. I tillegg ble innslagspunktet for formuesskatt økt fra 1,2 til 1,4 mill. kroner, noe som også kommer en stor del av pensjonistene til gode.

Øvre grense for minstefradrag i pensjonsinntekt økte med 1,9 pst. fra 72 200 kroner i 2015 til 73 600 kroner i 2016. Maksimalt beløp for det særskilte skattefradraget for pensjonister ble redusert med 3 pst. fra 30 800 til 29 880 kroner i 2016, mens innslagspunktet for nedtrapping av skattefradraget med 15,3 pst. økte fra 180 800 til 184 800 kroner, og innslagspunktet for nedtrapping av skattefradraget med 6,0 pst. økte fra 273 650 til 278 950 kroner.

Samlet skattelette i 2016 for mottakere av alderspensjon anslås til om lag 540 mill. kroner, noe som i gjennomsnitt tilsvarer 600 kroner per pensjonist. Dette kommer i tillegg til vel 2 mrd. kroner i samlede skattelettelser til alderspensjonistene for årene 2014 og 2015.

3.5 Vekst i utbetalt pensjon for ulike husholdningstyper

Tabell 3.2 viser beregnet vekst i utbetalt pensjon og realvekst før og etter skatt for enslige og ektepar med minsteytelse og for enkelte utvalgte husholdningstyper for 2015, 2016 og 2017.

Nominell økning i minste pensjonsnivå for 2016 er 2,8 pst. for enslige og 2,9 pst. for ektepar der begge har minsteytelse. Noe av økningen siden 2015 skyldes økt minstepensjonen for enslige alderspensjonister og økt grunnpensjonen til gifte og samboende pensjonister med virkning fra 1. september 2016. Beregnet realvekst etter skatt i 2016 er -0,6 pst. for enslige og -0,5 pst. for ektepar.

Tabell 3.2 inneholder også beregninger for enslige alderspensjonister med en pensjon i 2015 på henholdsvis 250 000 kroner og 550 000 kroner og for pensjonistektepar med en samlet inntekt på henholdsvis 550 000 kroner og 750 000 kroner. Det er forutsatt at de kun har alderspensjon som inntekt (inkl. tjenestepensjon) og ikke betaler skatt på formue. Beregnet realvekst etter skatt i 2016 er -1,3 pst. for enslige med en inntekt på 250 000 kroner, og -0,9 pst. for enslige med en inntekt på 550 000 kroner og ektepar med en samlet inntekt på 550 000 og 750 000 kroner.

For å vise helårseffekten av endringen av grunnpensjon for gifte og samboende pensjonister og minstepensjon for enslige pensjonister med opptjening etter gammel folketrygd med virkning fra 1. september 2016, jf. punkt 3.3, inneholder tabellen beregnet årlig vekst for 2017. Beregningene for 2017 er basert på anslagene for lønnsvekst og prisvekst som ligger til grunn for statsbudsjettet 2017. Gitt disse anslagene, vil realveksten etter skatt i 2017 bli 0,1 pst. for enslige med en inntekt på 250 000 kroner, 0,4 pst. for enslige med en inntekt på 550 000 kroner, 0,9 pst. for ektepar med en samlet inntekt på 550 000 og 0,8 pst. for ektepar med en samlet inntekt på 750 000 kroner.

Den høye nominelle veksten i minsteytelsen for uføre i 2015 er en følge av uførereformen, hvor innføring av lønnsbeskatning av ny uføretrygd ble kompensert med en økning i brutto uføreytelse, noe som resulterte i en høy realvekst før skatt. Realvekst etter skatt for uføre med minsteytelse var 1,8 pst. for enslige og 2,8 pst. for ektepar i 2015. Den relativt høye realveksten etter skatt kan forklares med at det ble tatt utgangspunkt i skattereglene for 2011 ved økningen i satsene for minste uføreytelse ved overgangen til ny skattepliktig uføretrygd. Etter 2011 har imidlertid skattenivået på inntekter på nivå med minsteytelsene for uføre blitt redusert, spesielt gjennom økninger i minstefradraget for lønn og trygd. Beregnet realvekst etter skatt i 2016 for uføre med minsteytelse falt til -0,1 pst. for enslige og -0,2 pst. for ektefeller. Realveksten for uføre var høyere etter skatt enn før skatt i 2016.

Tabell 3.2 Beregnet årlig vekst i pensjon og trygd for utvalgte husholdningstyper. Prosent

2015

2016

2017¹

Pensjon/trygd

Nominell vekst

Realvekst før skatt

Realvekst etter skatt

Nominell vekst

Realvekst før skatt

Realvekst etter skatt

Nominell vekst

Realvekst før skatt

Realvekst etter skatt

Enslig, alderspensjon, minsteytelse²

2,0

-0,1

-0,1

2,8

-0,6

-0,6

3,6

1,6

1,6

Ektepar, alderspensjon, begge minsteytelse

2,0

-0,1

-0,1

2,9

-0,5

-0,5

4,0

1,9

1,9

Enslig, 250 000 kr

1,7

-0,4

0,6

1,7

-1,6

-1,3

1,9

-0,1

0,1

Enslig, 550 000 kr

1,7

-0,4

-0,1

1,7

-1,6

-0,9

1,9

-0,1

0,4

Ektepar, 350 000 + 200 000 kr

1,7

-0,4

0,2

2,3

-1,1

-0,9

3,0

0,9

0,9

Ektepar, 500 000 + 250 000 kr

1,7

-0,4

0,1

2,1

-1,2

-0,9

2,7

0,7

0,8

Enslig ufør, minsteytelse

27,1

24,5

1,8

2,5

-0,9

-0,1

2,7

0,7

1,1

Ektepar ufør, begge minsteytelse

26,3

23,7

2,8

2,5

-0,9

-0,2

2,7

0,7

1,2

¹ Beregningene er basert på vekstfaktorene som ligger til grunn for statsbudsjettet 2017, jf. Meld. St. 1 (2016–2017) Nasjonalbudsjettet 2017, og regjeringens forslag til skatteregler, jf. Prop. 1 LS (2016–2017) Skatter, avgifter og toll 2017

² Fra 1.9.2016 er ny særskilt sats for enslige lagt til grunn for beregningene

Kilde: Finansdepartementet

4 Utvikling i samlet realinntekt blant den eldre befolkningen fra 2004 til 2014

4.1 Innledning

I dette kapittelet presenterer departementet statistikk som belyser utviklingen i samlet inntekt for den eldre befolkningen i perioden fra 2004 til 2014. Mange i aldersgruppen over 62 år står fortsatt i arbeid, og mange kombinerer arbeid med pensjonsuttak. Samtidig er det en del som kun mottar alderspensjon, og enkelte mottar andre ytelser fra det offentlige. Det er derfor viktig å se på samlet inntekt, og ikke bare alderspensjon fra folketrygden.

I 2014 var det i overkant av 1 100 000 personer som var 62 år eller eldre. Figur 4.1 illustrerer sammensetningen av samlet inntekt for alle som var 62 år eller eldre i 2014, fordelt etter alder. Samlet inntekt er stort sett fallende med økt alder. 62-åringene hadde en gjennomsnittlig inntekt på rundt 520 000 kroner, mens tilsvarende nivå for 75-åringene var rundt 330 000 kroner. Skattereglene behandler pensjonsinntekt lempeligere enn yrkesinntekt, og dette kombinert med et progressivt skattesystem gjør at inntektsforskjellene mellom aldersgruppene er mindre når man måler etter skatt. 62-åringenes inntekt etter skatt utgjorde 74 prosent av samlet inntekt i 2014, mens tilsvarende andel for 75-åringene var 82 prosent.

Yrkesinntekten utgjør den viktigste inntektskomponenten frem til fylte 67 år. For 67-åringene utgjør yrkesinntekt og alderspensjon om lag like stor andel av samlet inntekt, en andel på rundt 30 prosent hver.

Figur 4.1 Sammensetning av inntekt for personer 62–85 år i 2014. Tusen kroner

Kilde: Statistisk sentralbyrå

4.2 Realvekst i samlet inntekt etter skatt

Hvis man sammenlikner den eldre befolkningen med den yngre, så ser en at inntektsnivået er høyere blant den yngre delen av befolkningen enn blant den eldre delen, jf. figur 4.2 som viser median samlet inntekt etter skatt for ulike aldersgrupper i 2014. Median inntekt etter skatt sier noe om hvordan kjøpekraften er for medianen i hver aldersgruppe, det vil si den personen som ligger midt i inntektsfordelingen for den aktuelle aldersgruppen. Median inntekt etter skatt for aldersgruppen 67–69 år er 85 pst. av tilsvarende inntekt for aldersgruppen 60–61 år.

Figur 4.2 Median samlet inntekt etter skatt i 2014. Tusen kroner

Kilde: Statistisk sentralbyrå

Ved å sammenligne utviklingen i kjøpekraft for den eldre befolkningen med utviklingen for den øvrige befolkningen, får man et bilde av hvordan utviklingen for den eldre befolkningen har vært relativt til andre aldersgrupper.

Figur 4.3 Realvekst i median samlet inntekt etter skatt fra 2004 til 2014. Prosent

Kilde: Statistisk sentralbyrå

Figur 4.3 viser realveksten i median samlet inntekt etter skatt for utvalgte aldersgrupper i perioden 2004–2014. Den viser at den eldre befolkningen, det vil si personer fra 62 år og oppover, har hatt en sterkere økning i kjøpekraften enn den yngre befolkningen de siste ti årene. Den eldre delen av befolkningen har i løpet av perioden hatt en realvekst på rundt 45 pst., mens den yngre delen har hatt enn realvekst på rett over 30 pst. Den sterke veksten for de eldre skyldes blant annet økt yrkesaktivitet, men spesielt for dem over 66 år er også økt pensjonsopptjening en viktig årsak. I tillegg har pensjonene økt mer enn prisveksten i perioden.

Det har også interesse å se hvordan utviklingen i kjøpekraft har vært for henholdsvis dem med lavest inntekt og dem med høyest inntekt, ettersom det sier noe om fordelingen av samlet inntekt blant den eldre delen av befolkningen. En måte å måle inntektsfordeling på er å dele befolkningen inn i ulike grupper basert på størrelsen på inntekten, og måle hvordan inntekten i de forskjellige gruppene har utviklet seg. En ofte brukt grupperingsenhet er en desilfordeling. En desilfordeling for samlet inntekt betyr at populasjonen er delt i 10 intervaller, slik at hvert intervall inneholder like mange personer. Desil 1 referer da til de 10 prosentene med lavest inntekt, desil 2 referer til de 10 prosentene med nest lavest inntekt osv.

Figur 4.4 viser hvordan økningen i kjøpekraft for den eldre befolkningen er fordelt på ulike desiler. Realveksten i inntekt etter skatt har vært høy for alle desiler. Økningen i kjøpekraft har imidlertid vært sterkest blant de 10 prosentene med høyest samlet inntekt, med en realvekst i median inntekt på over 65 prosent, både før og etter skatt. Realinntektsveksten har også vært høy blant dem med lavest samlet inntekt. De tre laveste desilene, det vil si de 30 prosentene med lavest samlet inntekt, har hatt en realvekst i median samlet inntekt etter skatt på om lag 50 prosent i perioden.

Den sterke realveksten i samlet inntekt blant dem med høyest samlet inntekt fanger trolig opp at en del høytlønnede kombinerer full jobb og full pensjon, noe som ikke var mulig i 2004. God realvekst også for dem med lavest samlet inntekt reflekterer trolig økningen i minstepensjonen i perioden.

Figur 4.4 Realvekst i median samlet inntekt før og etter skatt fra 2004 til 2014 for personer som er 62 år eller eldre fordelt på desiler. Prosent

Kilde: Statistisk sentralbyrå

5 Pensjonsreformen og bakgrunnen for gjeldende regler for regulering av pensjon

Departementet viser til at bakgrunnen for pensjonsreformen er de utfordringene pensjonssystemet står overfor med sterk vekst i pensjonsutgiftene som følge av aldring av befolkningen og tidlig avgang fra arbeidslivet. De overordnede målene for reformen er å gjøre pensjonssystemet mer økonomisk bærekraftig og stimulere til høy yrkesdeltaking. Sentrale elementer i ny alderspensjon i folketrygden er:

Alleårsopptjening: Alle år i arbeid gir pensjonsmessig uttelling

Fleksibelt, nøytralt uttak: Pensjonen kan tas ut fleksibelt fra 62 år og kombineres med arbeid uten avkortning i pensjonen. Årlig pensjon er høyere jo senere den tas. Samlede utbetalinger i perioden som pensjonist vil forventningsvis være uavhengig av uttakstidspunkt.

Levealdersjustering: Når levealderen i befolkningen øker, må yngre årskull arbeide noe lenger og/eller utsette pensjonsuttaket noe for å oppnå samme pensjon enn eldre årskull

Nye regler for regulering: Pensjon under utbetaling reguleres med lønnsveksten og fratrekkes deretter 0,75 pst.

I Stortingets vedtak 26. mai 2005 i forbindelse med behandlingen av St.meld. nr. 12 (2004–2005) Pensjonsreform – trygghet for pensjonene het det:

«Etter at pensjonsreformen er trådt i kraft, justeres løpende pensjoner i folketrygden med et gjennomsnitt av lønns- og prisveksten.

Opparbeidede pensjonsrettigheter justeres med lønnsveksten. (…)»

Intensjonen bak vedtaket om å regulere pensjonene med gjennomsnittet av lønns- og prisveksten, var at pensjonistene over tid skulle kompenseres for prisveksten og i tillegg få del i den generelle velstandsveksten i samfunnet. Et alternativ til å regulere pensjonene med gjennomsnittet av lønns- og prisveksten kunne, innenfor den gitte økonomiske rammen, vært å regulere med lønnsveksten, men da med et lavere utgangsnivå på pensjonen. Ved å regulere pensjonen under utbetaling lavere enn lønnsveksten, sikres pensjonistene dermed en bedre inntekt i de første årene som pensjonist enn det som ville følge av å regulere pensjonene med lønnsveksten.

Stortinget sluttet seg i vedtak 23. april 2007 til regjeringens forslag i St. meld. nr. 5 (2006–2007) om at endrede regler for regulering av pensjoner under utbetaling også skulle omfatte eksisterende alderspensjonister. Begrunnelsen var at også dagens pensjonister skulle bidra til å styrke bærekraften i pensjonssystemet, ikke bare kommende generasjoner.

I lov om ny alderspensjon ble prinsippet om at pensjon skulle reguleres med et gjennomsnitt av lønns- og prisvekst innført ved å benytte lønnsveksten fratrukket en fast faktor, jf. Ot.prp. nr. 37 (2008–2009). Faktoren ble satt til 0,75 pst. for forventningsvis å gi om lag samme resultat over tid som om pensjonene ble regulert med gjennomsnittet av lønns- og prisveksten. I forarbeidene ble det vektlagt at regulering med lønnsveksten fratrukket en fast faktor på 0,75 pst., sammenliknet med å regulere med et gjennomsnitt av lønns- og prisveksten, ville ha flere fordeler:

En stabil utvikling i pensjonistenes inntekter i forhold til de yrkesaktives inntekter

Ved å regulere pensjonene med lønnsveksten fratrukket en fast faktor sikres at utviklingen i pensjonistenes inntekt står i et fast forhold til utviklingen i de yrkesaktives inntekter. Det vises til at det ved den årlige reguleringen har vært lagt vekt på at pensjonistene skulle følge inntektsutviklingen til de yrkesaktive. Med regulering av pensjoner med lønnsveksten som deretter fratrekkes 0,75 pst., følger pensjonistenes inntektsutvikling lønnstakernes inntektsutvikling med et fast fradrag. Reguleringen gir dermed god forutsigbarhet om utviklingen i relativ inntekt.

Pensjonsutgifter som står i forhold til verdiskapingen i samfunnet

Regulering med lønnsveksten fratrukket en fast faktor sikrer at pensjonsutgiftene utgjør en relativt stabil andel av de samlede lønnsinntektene og verdiskapingen i samfunnet, og dermed står i forhold til den økonomiske bæreevnen. Regulering med gjennomsnittet av lønns- og prisvekst ville bidratt til økte pensjonsutgifter som andel av lønnsinntektene i perioder med svak reallønnsvekst, og reduserte pensjonsutgifter i perioder med sterk reallønnsvekst. Pensjonsutgiftene ville da blitt tyngre å finansiere i perioder med svak økonomisk vekst.

Systemfordeler

Fra 2011 er det innført levealdersjustering og fleksibelt nøytralt uttak av alderspensjon fra 62 år. Fleksibelt nøytralt uttak innebærer at årlig pensjon øker jo senere den tas ut, som følge av at pensjonen da skal utbetales i færre år. Samlet pensjonsutbetaling vil være uavhengig av ved hvilken alder den enkelte velger å ta ut pensjon. Levealdersjustering innebærer at pensjonen ved en gitt uttaksalder justeres for utviklingen i befolkningens levealder. Yngre årskull må arbeide noe lenger for å oppnå samme alderspensjon som andel av inntekten når levealderen i befolkningen øker.

I alderspensjon opptjent etter nye opptjeningsregler skjer justeringen for uttaksalder og endringer i forventet levetid ved at opptjent pensjonsbeholdning deles på et delingstall som er tilnærmet lik gjenstående levetid fra uttakstidspunktet for hvert årskull. I alderspensjon opptjent etter tidligere regler skjer tilsvarende justering ved hjelp av forholdstall som i all hovedsak gjenspeiler gjenstående levetid på samme måte som delingstall.

I fastsettingen av delingstall og forholdstall er det hensyntatt hvordan pensjonen reguleres etter uttak. Ved å regulere med lønnsveksten og deretter trekke fra 0,75 pst., og gitt at diskonteringsfaktoren er lik lønnsveksten, kan delingstallene og forholdstallene beregnes uten å måtte gjøre anslag på lønns- eller prisvekst. En sikrer dermed samsvar mellom opptjent pensjon og pensjonsutbetalinger, uavhengig av hva lønnsutviklingen faktisk måtte bli i årene man mottar alderspensjon.

Dersom den årlige reguleringen av løpende pensjoner i stedet ble beregnet med gjennomsnittet av lønns- og prisveksten, ville en måtte anslå reallønnsveksten for de neste 20–30 årene. I praksis vil faktisk vekst ofte avvike fra anslått. Regulering med gjennomsnittet av lønns- og prisveksten ville dermed kunne gi grunnlag for diskusjon rundt hvilke forutsetninger som skulle legges til grunn ved fastsettingen av delingstallene og forholdstallene, og til mulige krav om kompensasjon dersom reallønnsveksten skulle bli høyere enn antatt. Å regulere med gjennomsnittet av lønns- og prisveksten ville potensielt kunne ha store negative systemmessige konsekvenser, og ville også kunne skape usikkerhet om den økonomiske bærekraften i systemet.

Det er et vilkår for uttak av alderspensjon før 67 år at alderspensjon minst skal tilsvare minste pensjonsnivå (minstepensjonen) ved 67 år. Minste pensjonsnivå reguleres med lønnsveksten og justeres deretter for effekten av levealdersjusteringen for 67-åringer i reguleringsåret. I og med at delingstallene og forholdstallene fastsettes med endelig virkning det året et årskull fyller 61 år, vil effekten av levealdersjusteringen og minste pensjonsnivå ved 67 år for et gitt årskull i utgangspunktet være kjent før årskullets første mulige uttakstidspunkt. Når pensjon under utbetaling reguleres med lønnsveksten fratrukket 0,75 pst., kan vedkommendes pensjonsnivå også fremskrives til 67 år, og vilkårsprøvingen kan foretas uten å gjøre anslag på fremtidig lønns- eller prisvekst. En sikrer dermed at personer som søker om å få ta ut pensjon før 67 år, får søknaden innvilget eller avslått på et i utgangspunktet riktig grunnlag.

Figur 5.1 illustrerer hvordan regulering av alderspensjon med lønnsveksten fratrukket 0,75 pst. ville ha virket sammenliknet med regulering med et gjennomsnitt av lønns- og prisveksten for årene 1967–2015. Reallønnsveksten har i perioden 1967–2015 vært om lag 1,8 pst. per år, men med årlige variasjoner. Denne perioden sett under ett ville med en regulering basert på gjennomsnittet av lønns- og prisveksten gitt en gjennomsnittlig årlig realvekst i pensjonene på vel 0,9 pst. Dersom man i stedet hadde lagt til grunn lønnsutviklingen fratrukket en fast faktor på 0,75 pst., ville den årlige gjennomsnittlige realveksten i pensjonene vært vel 1,0 pst. Dette gir en indikasjon på at gjeldende reguleringsregler over tid gir en vekst i pensjonene som forutsatt i arbeidet med pensjonsreformen.

Figur 5.1 Vekst i reallønn og årlig endring i realverdi av pensjon ved regulering med dagens regler og ved gjennomsnitt av pris- og lønnsvekst. 11967–2015. Prosent

¹ Anslaget for realvekst er ikke justert for avvik mellom anslått og faktisk lønnsvekst

Kilde: Statistisk sentralbyrå og Arbeids- og velferdsdirektoratet

Dersom pensjonene hadde vært regulert etter gjeldende regler fra 1967, ville pensjonistene hatt negativ realinntektsutvikling i 11 av 48 år etter 1967. I 6 av de 11 årene ville også reallønnsveksten vært negativ.

I perioden 2011–2015 har gjennomsnittlig årlig realvekst i pensjonene vært 1,1 pst., jf. punkt 3.2. Dersom alderspensjonen hadde vært regulert med gjennomsnittet av lønns- og prisveksten i denne perioden, ville gjennomsnittlig årlig realvekst i pensjonen ha vært om lag 1,0 pst., det vil si noe lavere enn det gjeldende regler har gitt siden innføringen av nye reguleringsregler. I 2016 gir gjeldende reguleringsregler et dårligere resultat enn det gjennomsnittet av lønns- og prisveksten ville ha gitt. Gjennomsnittet for perioden 2011–2016 forventes likevel å gi en realvekst på 0,7 pst. per år, hvilket er sammenfallende med det en regulering med gjennomsnittet av lønns- og prisveksten ville ha gitt i denne perioden. Inkluderes også prognoseårene 2017 og 2018, forventes gjeldende regler å ville gi en årlig gjennomsnittlig realvekst i pensjonene på 0,5 pst., mens regulering med gjennomsnittet av lønns- og prisveksten forventes å ville ha gitt en gjennomsnittlig årlig vekst på 0,6 pst.

Å regulere pensjoner med lønnsveksten fratrukket en fast faktor på 0,75 pst. gir generelt en noe mindre jevn utvikling i realverdien av pensjonen enn å regulere med gjennomsnittet av lønns- og prisveksten, og det gir noe høyere risiko for negativ realinntektsutvikling i enkeltår. På den annen side vil pensjonistene med gjeldende reguleringsregler få større del i den økonomiske veksten i oppgangstider. Over tid forventes gjeldende regler som nevnt å gi om lag samme realvekst i pensjonene som regulering med gjennomsnittet av lønns- og prisveksten.

Tilråding

Arbeids- og sosialdepartementet

tilrår:

Tilråding fra Arbeids- og sosialdepartementet 28. oktober 2016 om Regulering av pensjoner i 2016 og pensjonisters inntektsforhold blir sendt Stortinget.

Vedlegg 1
Forskrift 6. mai 2011 nr. 465

Figur 1.1

Figur 1.2

Vedlegg 2
Forskrift 27. mai 2016 nr. 530

Figur 2.1

Figur 2.2

Vedlegg 3
Avtale mellom regjeringen og organisasjonene

Figur 3.1

Figur 3.2

Vedlegg 4
Protokoll fra møtet 28. april 2016

Figur 4.1

Figur 4.2

Vedlegg 5
Protokoll fra møtene 18. og 19. mai 2016

Figur 5.1

Figur 5.2

Figur 5.3

Figur 5.4

Figur 5.5

Figur 5.6

Figur 5.7

Figur 5.8

Figur 5.9

Vedlegg 6
Tabeller

Tabell 6.1 Oversikt over grunnbeløpet i folketrygden fra 1967. Kroner

Størrelsen på grunnbeløpet

Gjennomsnittlig årlig grunnbeløp

Fra

Per år kr

Per md. kr

År

Beløp kr

1.01.1967

5 400

450,00

1967

5 400

1.01.1968

5 900

491,67

1968

5 900

1.01.1969

6 400

533,33

1969

6 400

1.01.1970

6 800

566,67

1970

6 800

1.01.1971

7 200

600,00

1.05.1971

7 500

625,00

1971

7 400

1.01.1972

7 900

658,33

1972

7 900

1.01.1973

8 500

708,33

1973

8 500

1.01.1974

9 200

766,67

1.05.1974

9 700

808,33

1974

9 533

1.01.1975

10 400

866,67

1.05.1975

11 000

916,67

1975

10 800

1.01.1976

11 800

983,33

1.05.1976

12 100

1 008,33

1976

12 000

1.01.1977

13 100

1 091,67

1.05.1977

13 400

1 116,67

1.12.1977

14 400

1 200,00

1977

13 383

1.07.1978

14 700

1 225,00

1978

14 550

1.01.1979

15 200

1 266,67

1979

15 200

1.01.1980

16 100

1 341,67

1.05.1980

16 900

1 408,33

1980

16 633

1.01.1981

17 400

1 450,00

1.05.1981

19 100

1 591,67

1.10.1981

19 600

1 633,33

1981

18 658

1.05.1982

21 200

1 766,67

1982

20 667

1.01.1983

21 800

1 816,67

1.05.1983

22 600

1 883,33

1983

22 333

1.05.1984

24 200

2 016,67

1984

23 667

1.05.1985

25 900

2 158,33

1985

25 333

1.01.1986

26 300

2 191,67

1.05.1986

28 000

2 333,33

1986

27 433

1.05.1987

29 900

2 491,67

1987

29 267

1.01.1988

30 400

2 533,33

1.04.1988

31 000

2 583,33

1988

30 850

1.04.1989

32 700

2 725,00

1989

32 275

1.05.1990

34 000

2 833,33

1.12.1990

34 100

2 841,67

1990

33 575

1.05.1991

35 500

2 958,33

1991

35 033

1.05.1992

36 500

3 041,67

1992

36 167

1.05.1993

37 300

3 108,33

1993

37 033

1.05.1994

38 080

3 173,33

1994

37 820

1.05.1995

39 230

3 269,17

1995

38 847

1.05.1996

41 000

3 416,67

1996

40 410

1.05.1997

42 500

3 541,67

1997

42 000

1.05.1998

45 370

3 780,83

1998

44 413

1.05.1999

46 950

3 912,50

1999

46 423

1.05.2000

49 090

4 090,83

2000

48 377

1.05.2001

51 360

4 280,00

2001

50 603

1.05.2002

54 170

4 514,17

2002

53 233

1.05.2003

56 861

4 738,42

2003

55 964

1.05.2004

58 778

4 898,17

2004

58 139

1.05.2005

60 699

5 058,25

2005

60 059

1.05.2006

62 892

5 241,00

2006

62 161

1.05.2007

66 812

5 567,67

2007

65 505

1.05.2008

70 256

5 854,67

2008

69 108

1.05.2009

72 881

6 073,42

2009

72 006

1.05.2010

75 641

6 303,42

2010

74 721

1.05.2011

79 216

6 601,33

2011

78 024

1.05.2012

82 122

6 843,50

2012

81 153

1.05.2013

85 245

7 103,75

2013

84 204

1.05.2014

88 370

7 364,16

2014

87 328

1.05.2015

90 068

7 505,67

2015

89 502

1.05.2016

92 576

7 714,67

2016

91 740

Tabell 6.2 Utviklingen av folketrygdens minsteytelse for alderspensjonister, uføretrygdede og unge uføre i perioden 1.05.1992–30.04.2017. Kroner

Minste pensjonsnivå

Alderspensjonist

Uføretrygdet

Enslige Per år

Ektepar Per år

Enslige Per år

Ektepar Per år

Enslige unge uføre Per år

1.05.92–30.04.93

58 583

94 752

58 583

94 752

87 096

1.05.93–31.12.93

59 868

96 816

59 868

96 816

88 992

1.01.94–30.04.94

59 868

101 088¹

59 868

101 088¹

88 991

1.05.94–31.12.94

61 116

103 200

61 116

103 200

90 852

1.01.95–30.04.95²

61 512

103 992

61 512

103 992

90 852

1.05.95–30.04.96

63 372

107 136

63 372

107 136

93 600

1.05.96–30.04.97

66 240

111 984

66 240

111 984

97 836

1.05.97–30.04.98³

69 360

117 456

69 360

117 456

101 412

1.05.98–30.04.99⁴

81 360

140 040

81 360

140 040

108 252

1.05.99–30.04.00

84 204

144 912

84 204

144 912

112 032

1.05.00–30.04.01

88 032

151 512

88 032

151 512

117 132

1.05.01–30.04.02

92 100

158 520

92 100

158 520

122 544

1.05.02–30.04.03

97 140

167 208

97 140

167 208

129 252

1.05.03–30.04.04

101 964

181 200⁵

101 964

181 200⁵

135 660

1.05.04–30.04.05

105 408

190 248⁶

105 408

190 248⁶

140 244

1.05.05–30.04.06

108 852

199 512⁷

108 852

199 512⁷

144 828

1.05.06–30.04.07

112 788

206 712

112 788

206 712

150 060

1.05.07–30.04.08

119 820

219 600

119 820

219 600

159 420

1.05.08–30.04.09⁸

136 296

251 496

136 296

251 496

173 532⁹

1.05.09–30.04.10¹⁰

143 568

265 272

143 568

265 272

180 012

1.05.10–30.04.11¹¹

151 272

279 864

151 272

279 864

186 828

1.05.11–30.04.12¹²

157 639

291 644

158 424

293 088

195 660

1.05.12–30.04.13

162 615

300 850

164 256

303 864

202 848

1.05.13–30.04.14

167 963

310 744

170 496

315 408

210 564

1.05.14–31.12.14

173 274

320 570

176 736

326 976

218 268

1.01.15–30.04.15¹³

173 274

320 570

219 158

402 968

257 157

1.05.15–30.04.16

175 739

325 132

223 369

410 710

262 098

1.05.16–31.08.16

179 748

332 548

229 588

422 146

269 396

1.09.16–30.04.17¹⁴

183 748

341 530

229 588

431 404

269 396

¹ Heving av sats for særtillegget for ektepar fra 1.01.1994. Ny sats 2 x 60,5 pst. av grunnbeløpet, dvs. dobbelt av ordinær sats og ny minstesats.

² Heving av sats for særtillegget fra 1.01.1995. Ordinær sats utgjorde 61,55 pst. av grunnbeløpet.

³ Heving av sats for særtillegget fra 1.05.1997. Ordinær sats utgjorde 63,2 pst. av grunnbeløpet (minstesats 57,5 pst).

⁴ Heving av sats for særtillegget fra 1.05.1998. Ordinær sats utgjorde 79,33 pst. av grunnbeløpet, mens minstesats er 74 pst. av grunnbeløpet.

⁵ Grunnpensjonen for ektepar økte fra 0,75 G til 0,8 G fra 1.05.2003.

⁶ Grunnpensjonen for ektepar økte til 0,825 G fra 1.05.2004.

⁷ Grunnpensjonen for ektepar økte til 0,85 G fra 1.05.2005.

⁸ Ordinær sats for særtillegget økte til 94 pst. av grunnbeløpet fra 1.05.2008.

⁹ De medregnede framtidige pensjonspoengene for unge uføre ble hevet fra 3,30 til 3,50 fra 1.05.2008.

¹⁰ Ordinær sats for særtillegget økte til 97 pst. av grunnbeløpet fra 1.05.2009.

¹¹ Ordinær sats for særtillegget økte til 100 pst. av grunnbeløpet fra 1.05.2010.

¹² Fra og med 1.05.2011 er satsene for minste pensjonsnivå for alderspensjonister regulert i samsvar med lønnsveksten og deretter justert for effekten av levealdersjusteringen, mens minstepensjon for uførepensjonister er regulert i samsvar med grunnbeløpet (lønnsveksten). Et ektepar med alderspensjon er sikret et samlet pensjonsnivå tilsvarende to ganger ordinær sats.

¹³ Fra 1.01.2015 er uførepensjon endret til uføretrygd og blir skattlagt som lønn. For å videreføre nivået etter skatt, er minstesatsene økt. Minstesatsen for gifte og samboende er 2,88 G (ordinær sats) og for enslige 2,48 G (høy sats). For unge uføre er minstesatsene henholdsvis 2,66 G og 2,91 G.

¹⁴ Fra 1.09.2016 økte grunnpensjonen til gifte og samboende pensjonister fra 0,85 G til 0,90 G. Lav og ordinær sats for minste pensjonsnivå for alderspensjonister økte, og det ble innført en ny, særskilt sats for enslige alderspensjonister. Minste årlige ytelse for gifte og samboende uføretrygdede er økt til 2,33 G dersom vedkommende mottar uføretrygd som er en omregnet uførepensjon.

Kilde: Arbeids- og velferdsdirektoratet

Tabell 6.3 Minsteytelse (årlig gjennomsnitt) for enslige og ektepar og grunnbeløpet (årlig gjennomsnitt). Endring i realverdien. 1970–2015

Endring i realverdi fra året før

Minsteytelse uføretrygd

Minste pensjonsnivå alderspensjon

Gj.sn. grunn-beløp kr

Minsteytelse uføretrygd

Minste pensjonsnivå alderspensjon

År

Enslig

Ektepar

Enslig

Ektepar

Enslig pst.

Ektepar pst.

Enslig pst.

Ektepar pst.

Gj.sn. grunnbeløp

1970

7 810

11 970

7 810

11 970

6 800

-

-

-

-

-

1971

8 900

13 850

8 900

13 850

7 400

6,8

8,4

6,8

8,4

2,0

1972

9 664

15 023

9 664

15 023

7 900

1,7

1,6

1,7

1,6

-0,0

1973

10 445

16 220

10 445

16 220

8 500

0,2

0,1

0,2

0,1

-0,2

1974

11 655

18 101

11 655

18 101

9 533

2,3

2,3

2,3

2,3

2,8

1975

13 308

20 696

13 308

20 696

10 800

2,3

2,4

2,3

2,4

1,5

1976

15 363

24 215

15 363

24 215

12 000

5,6

7,0

5,6

7,0

1,6

1977

17 770

28 331

17 770

28 331

13 383

5,9

7,1

5,9

7,1

2,1

1978

20 228

32 760

20 228

32 760

14 550

5,3

6,9

5,3

6,9

0,6

1979

21 780

35 406

21 780

35 406

15 200

2,9

3,3

2,9

3,3

-0,1

1980

24 345

39 339

24 345

39 339

16 633

0,7

0,1

0,7

0,1

-1,5

1981

27 882

45 066

27 882

45 066

18 658

1,0

1,0

1,0

1,0

-1,1

1982

31 228

50 633

31 228

50 633

20 667

0,5

0,9

0,5

0,9

-0,6

1983

34 153

55 248

34 153

55 248

22 333

0,8

0,6

0,8

0,6

-0,4

1984

36 516

59 056

36 516

59 056

23 667

0,5

0,5

0,5

0,5

-0,4

1985

39 220

63 496

39 220

63 496

25 333

1,7

1,8

1,7

1,8

1,3

1986

42 884

69 196

42 884

69 196

27 433

2,1

1,7

2,1

1,7

1,1

1987

45 724

73 776

45 724

73 776

29 267

-2,0

-2,0

-2,0

-2,0

-1,9

1988

48 786

78 966

48 786

78 966

30 850

0,0

0,4

0,0

0,4

-1,2

1989

51 174

82 896

51 174

82 896

32 275

0,3

0,4

0,3

0,4

0,1

1990

53 438

86 652

53 438

86 652

33 575

0,3

0,4

0,3

0,4

-0,1

1991

56 112

90 840

56 112

90 840

35 033

1,5

1,3

1,5

1,3

0,8

1992

58 048

93 890

58 048

93 890

36 167

1,1

1,0

1,1

1,0

0,9

1993

59 440

96 128

59 440

96 128

37 033

0,1

0,1

0,1

0,1

0,1

1994

60 700

102 496

60 700

102 496

37 820

0,7

5,1

0,7

5,1

0,7

1995

62 752

106 088

62 752

106 088

38 847

0,9

1,0

0,9

1,0

0,2

1996

65 284

110 368

65 284

110 368

40 410

2,8

2,8

2,8

2,8

2,8

1997

68 320

115 632

68 320

115 632

42 000

2,0

2,1

2,0

2,1

1,3

1998

77 360

132 512

77 360

132 512

44 413

10,7

12,1

10,7

12,1

3,4

1999

83 256

143 288

83 256

143 288

46 423

5,2

5,7

5,2

5,7

2,2

2000

86 756

149 312

86 756

149 312

48 377

1,0

1,0

1,0

1,0

1,0

2001

90 744

156 184

90 744

156 184

50 603

1,5

1,5

1,5

1,5

1,5

2002

95 460

164 312

95 460

164 312

53 233

3,9

3,9

3,9

3,9

3,9

2003

100 356

176 536

100 356

176 536

55 964

2,6

4,9

2,6

4,9

2,6

2004

104 260

187 232

104 260

187 232

58 139

3,4

5,6

3,4

5,6

3,4

2005

107 704

196 424

107 704

196 424

60 059

1,7

3,3

1,7

3,3

1,7

2006

111 476

204 312

111 476

204 312

62 161

1,2

1,7

1,2

1,7

1,2

2007

117 476

215 304

117 476

215 304

65 505

4,6

4,6

4,6

4,6

4,6

2008

130 804

240 864

130 804

240 864

69 108

7,3

7,8

7,3

7,8

1,6

2009

141 144

260 680

141 144

260 680

72 006

5,7

6,0

5,7

6,0

2,0

2010

148 704

275 000

148 704

275 000

74 721

2,8

3,0

2,8

3,0

1,3

2011

156 040

288 680

155 517

287 717

78 024

3,6

3,7

3,3

3,3

3,1

2012

162 312

300 272

160 956

297 781

81 153

3,2

3,2

2,7

2,7

3,2

2013

168 416

311 560

166 180

307 446

84 204

1,6

1,6

1,1

1,1

1,6

2014

174 656

323 120

171 504

317 295

87 328

1,7

1,7

1,2

1,2

1,7

2015¹

221 965

408 129

174 917

323 611

89 502

24,5

23,7

-0,1

-0,1

0,4

¹ Fra 1.01.2015 er uførepensjon endret til uføretrygd og blir skattlagt som lønn. For å videreføre nivået etter skatt, er minstesatsene økt.

Kilde: Arbeids- og velferdsdirektoratet

Tabell 6.4 Personer med pensjon/overgangsstønad fra folketrygden

Pr. 31. desember 2013

Pr. 31. desember 2014

Pr. 31. desember 2015

Antall personer

Av dette med minste-ytelse

I pst av alle

Antall personer

Av dette med minste-ytelse

I pst av alle

Antall personer

Av dette med minste-ytelse

I pst av alle

Alderspensjonister

800 350

157 721

20

837 525

149 920

18

868 513

143 394

17

Uføretrygdede

305 886

56 022

18

311 875

57 450

18

314 748

65 107

21

Gjenlevende ektefeller

18 533

5 205

28

17 579

4 932

28

16 719

4 718

28

Tidligere familiepleiere

69

69

100

58

58

100

48

48

100

Ugifte forsørgere og skilte eller separerte forsørgere

20 226

20 226

100

19 154

19 154

100

17 957

17 957

100

I alt

1 145 064

239 243

21

1 186 191

231 514

20

1 217 985

231 224

19

Kilde: Arbeids- og velferdsdirektoratet

Tabell 6.5 Alderspensjonister og uføretrygdede med minsteytelse pr. 31.12.2015

Kvinner

Menn

I alt

Alderspensjonister i alt

124 927

18 467

143 394

67–69 år

6 917

1 286

8 203

70 år og over

118 010

17 181

135 191

Uføretrygdede i alt

49 145

15 962

65 107

Under 50 år

11 566

5 977

17 543

50–59 år

16 157

5 803

21 960

60–66 år

21 135

4 146

25 281

67–69 år

287

36

323

I alt

174 072

34 429

208 501

Kilde: Arbeids- og velferdsdirektoratet

Tabell 6.6 Alderspensjonister og uføretrygdede med full pensjon samt gjenlevende ektefeller med og uten tilleggspensjon pr. 31.12.2015

Bare pensjonister med full pensjon

Gjenlevende ektefeller med pensjon/ overgangsstønad

I alt

Alders-pensjonister med full pensjon

Uføretrygdede med full pensjon¹

Uten tilleggspensjon

31 252

356

31 608

Under 0,55G

77 805

8 886

86 691

0,55–0,60

7 417

662

8 079

0,60–0,80

34 272

2 181

36 453

0,80–1,00

43 359

1 728

45 087

1,00–1,50

160 881

2 334

163 215

1,50–2,00

217 764

567

218 331

Over 2,00G

280 555

5

280 560

I alt

853 305

255 174

16 719

870 024

¹ Ettersom uføretrygdede ikke lenger har tilleggspensjon som en del av uføretrygden, er det ikke mulig å fordele disse etter inndelingen i tabellen.

Kilde: Arbeids- og velferdsdirektoratet

Tabell 6.7 Personer som tjente opp tilleggspensjon (unntatt personer som fikk godskrevet pensjonspoeng etter særregler for uføretrygdede)

Antall personer

I prosent av folketallet 17–69 år

År

Kvinner

Menn

I alt

Kvinner pst.

Menn pst.

1967

379 284

1 000 303

1 379 587

31,0

82,0

1970

406 912

1 000 262

1 407 174

32,7

80,3

1973

467 148

1 019 234

1 486 382

36,8

79,9

1975

506 236

1 034 142

1 540 378

39,4

79,9

1977

581 234

1 068 877

1 650 111

44,7

81,5

1978

616 895

1 074 064

1 690 959

47,2

81,3

1979

646 502

1 081 518

1 728 020

49,2

81,5

1980

677 229

1 096 561

1 773 790

51,2

82,1

1981

698 253

1 097 511

1 795 764

52,5

81,6

1982

710 012

1 083 001

1 793 013

53,1

79,9

1983

722 474

1 080 593

1 803 067

53,6

79,1

1984

745 200

1 087 816

1 833 016

53,0

79,1

1985

776 418

1 100 216

1 876 634

56,9

79,3

1986

812 883

1 122 975

1 935 858

59,1

80,2

1987

846 414

1 128 753

1 975 167

61,1

79,9

1988

861 669

1 128 573

1 990 242

61,8

79,1

1989

850 403

1 099 913

1 950 316

60,7

76,7

1990

856 668

1 089 392

1 946 060

61,0

75,8

1991

865 544

1 082 327

1 947 871

61,4

74,9

1992

872 979

1 079 078

1 952 057

61,7

74,3

1993

884 425

1 081 504

1 965 929

62,2

74,2

1994

900 904

1 099 311

2 000 215

63,2

75,2

1995

918 852

1 116 499

2 035 351

64,2

76,1

1996

935 019

1 132 310

2 067 329

65,0

76,9

1997

951 227

1 154 670

2 105 897

65,8

78,0

1998

971 935

1 117 106

2 089 041

66,8

79,0

1999

982 630

1 180 713

2 163 343

67,1

78,7

2000

993 640

1 184 738

2 178 378

67,5

78,4

2001

1 004 786

1 192 262

2 197 048

67,9

78,6

2002

1 042 390

1 217 940

2 260 330

69,9

79,7

2003

1 047 220

1 213 481

2 260 701

69,7

78,8

2004

1 055 298

1 220 056

2 275 354

69,6

78,6

2005

1 066 792

1 233 628

2 300 420

69,6

78,6

2006

1 091 040

1 268 836

2 359 876

70,3

79,7

2007

1 122 217

1 310 901

2 433 188

71,4

80,8

2008

1 156 258

1 354 359

2 510 617

72,4

81,8

2009

1 199 278

1 330 498

2 529 776

74,0

79,1

2010

1 212 216

1 344 625

2 556 841

73,6

78,7

2011

1 195 697

1 317 778

2 513 475

71,5

75,6

2012

1 235 603

1 378 889

2 614 492

72,9

77,8

2013

1 249 364

1 397 482

2 646 846

72,8

77,8

2014

1 256 541

1 411 299

2 667 840

72,5

77,7

Kilde: Arbeids- og velferdsdirektoratet

Tabell 6.8 Utvikling av gjennomsnittlig pensjonspoeng for ikke-uføre 1967–2014

År

Kvinner

Menn

1967

1,88

3,55

1968

1,87

3,52

1969

1,84

3,49

1970

1,90

3,63

1971

1,96

3,82

1972

2,03

3,89

1973

2,08

3,96

1974

2,09

4,01

1975

2,19

4,14

1976

2,30

4,29

1977

2,26

4,30

1978

2,26

4,32

1979

2,23

4,29

1980

2,27

4,31

1981

2,31

4,30

1982

2,33

4,20

1983

2,36

4,25

1984

2,41

4,30

1985

2,46

4,36

1986

2,53

4,40

1987

2,69

4,60

1988

2,74

4,64

1989

2,77

4,54

1990

2,88

4,61

1991

2,95

4,61

1992

2,92

4,25

1993

2,95

4,24

1994

2,99

4,27

1995

3,02

4,30

1996

3,06

4,32

1997

3,10

4,37

1998

3,13

4,41

1999

3,18

4,42

2000

3,19

4,41

2001

3,22

4,43

2002

3,21

4,39

2003

3,20

4,32

2004

3,18

4,28

2005

3,20

4,28

2006

3,24

4,31

2007

3,27

4,34

2008

3,32

4,35

2009

3,30

4,33

2010

3,28

4,28

2011

3,28

4,26

2012

3,29

4,26

2013

3,30

4,25

2014

3,30

4,21

Kilde: Arbeids- og velferdsdirektoratet

Fotnoter

1) SAKO-samarbeidet er en samarbeidskomité bestående av LO-Stats Pensjonistutvalg, Telepensjonistenes Landsforbund, Fagforbundets sentrale pensjonistutvalg, Postens Pensjonistforbund, Politiets Pensjonistforbund, Jernbanepensjonistenes Forbund og Statens vegvesens pensjonistforbund.