Prop. 51 LS

(2023–2024)
Proposisjon til Stortinget (forslag til lovvedtak og stortingsvedtak)

Lov om nøkkelinformasjon om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter (PRIIPs-loven) og samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 67/2020 av 30. april 2020 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordningene (EU) nr. 1286/2014, (EU) 2016/2340, (EU) 2016/1904, (EU) 2017/653 og (EU) 2019/1866 (PRIIPs) og EØS-komiteens beslutning nr. 329/2022 av 9. desember 2022 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2021/2259 og direktiv (EU) 2021/2261

Tilråding fra Finansdepartementet 16. februar 2024, godkjent i statsråd samme dag. (Regjeringen Støre)

Dokumentet på regjeringen.no

1 Proposisjonens hovedinnhold

Finansdepartementet legger med dette frem forslag til en ny lov om nøkkelinformasjon om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter (PRIIPs-loven) for å gjennomføre forordning (EU) nr. 1286/2014 (PRIIPs-forordningen) i norsk rett. Proposisjonen inneholder også forslag om samtykke til godkjenning av to EØS-komitébeslutninger om å innlemme PRIIPs-forordningen og enkelte tilknyttede rettsakter i EØS-avtalen.

EØS-komiteens beslutning nr. 67/2020 av 30. april 2020 omfatter, i tillegg til PRIIPs-forordningen, også innlemmelse av forordning (EU) 2016/2340 om endring av forordning (EU) nr. 1286/2014, delegert kommisjonsforordning (EU) 2016/1904 om utfylling av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 med hensyn til produktintervensjon, delegert kommisjonsforordning (EU) 2017/653 om utfylling av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 og delegert kommisjonsforordning (EU) 2019/1866. EØS-komiteens beslutning nr. 329/2022 av 9. desember 2022 gjelder innlemmelse av forordning (EU) 2021/2259 og direktiv (EU) 2021/2261.

PRIIPs-forordningen legger til rette for at forbrukere og andre ikke-profesjonelle investorer skal få god informasjon om egenskaper og risikoer ved sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter, slik at de får bedre forutsetninger for å forstå og sammenligne produktene før de tar investeringsbeslutninger. Med sammensatte investeringsprodukter menes en investering der det beløpet som skal tilbakebetales til investoren, er gjenstand for svingninger på grunn av eksponering mot referanseverdier eller avkastningen av én eller flere eiendeler som investoren ikke har kjøpt direkte. Med forsikringsbasert investeringsprodukt menes et forsikringsprodukt med en verdi ved utløp eller en gjenkjøpsverdi som helt eller delvis er eksponert mot markedssvingninger.

I punkt 2 gis det en kort oversikt over PRIIPs-forordningen og høringen av et utkast til gjennomføringslov, samt et etterfølgende høringsnotat om administrative sanksjoner. Punkt 3 inneholder nærmere informasjon om PRIIPs-forordningen og tilhørende rettsakter. I punkt 4 redegjøres det kort for eksisterende krav om informasjon til investorer i norsk rett. I punkt 5 behandles forslaget til en ny PRIIPs-lov. Lovforslaget gjennomfører PRIIPs-forordningen i norsk rett ved inkorporasjon. Det inneholder bestemmelser om administrative tiltak, overtredelsesgebyr og straff, og en bestemmelse om taushetsplikt. Videre foreslås en hjemmel for departementet til å utvide det materielle virkeområdet for loven, slik at det ved forskrift kan innføres krav om tilsvarende informasjon ved tilbud om andre typer investeringsprodukter enn de som er omfattet av forordningen. I punkt 6 redegjøres det for endringer i andre lover. I punkt 7 redegjøres det for EØS-komitébeslutningene og forslaget til Stortingets vedtak om samtykke til godkjennelse av EØS-komitébeslutningene.

Gjennomføringen av EØS-komiteens beslutning om innlemmelse av PRIIPs-forordningen i norsk rett krever lovendring.

PRIIPs-forordningen inneholder en bestemmelse som legger myndighet til EUs tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjon, EIOPA, til å forby eller begrense markedsføring, distribusjon og salg av visse forsikringsbaserte investeringsprodukter eller visse typer finansiell aktivitet eller praksis fra et forsikringsselskaps side, jf. artikkel 16. Stortinget ga 13. juni 2016, på bakgrunn av forslag i Prop. 100 S (2015–2016), samtykke med mer enn ¾ flertall, jf. Grunnloven § 115, til overføring av myndighet til EFTAs overvåkingsorgan ved fremtidig innlemmelse av PRIIPs-forordningen i EØS-avtalen etter de utkastene til EØS-tilpasninger til PRIIPs-forordningen artikkel 16 som ble lagt frem i Prop. 100 S (2015–2016). I samsvar med det som ble opplyst i Prop. 100 S (2015–2016) punkt 10.7.3.5, bes det om Stortingets samtykke til godkjennelse av den endelige EØS-komitébeslutningen om innlemmelse av PRIIPs-forordningen i EØS-avtalen i medhold av Grunnloven § 26 annet ledd.

EØS-komiteens beslutning nr. 67/2020 ble, på bakgrunn av dette, tatt med forbehold om Stortingets samtykke, jf. EØS-avtalen artikkel 103.

EØS-komitébeslutning nr. 329/2022 av 9. desember 2022 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2021/2259 og direktiv (EU) 2021/2261 krever lovendring. EØS-komiteens beslutning nr. 329/2022 ble, på bakgrunn av dette, tatt med forbehold om Stortingets samtykke, jf. EØS-avtalen artikkel 103.

EØS-komitébeslutning nr. 67/2020 av 30. april 2020 om innlemmelse i EØS-avtalen av PRIIPs-forordningen, med de tilhørende forordningene (EU) 2016/2340, (EU) 2016/1904, (EU) 2017/653 og (EU) 2019/1866, i offisiell norsk oversettelse følger som trykt vedlegg til proposisjonen, og det samme gjør nevnte rettsakter i offisielle norske oversettelser, se vedlegg 1–6. EØS-komitébeslutning nr. 329/2022 av 9. desember 2022 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2021/2259 og direktiv (EU) 2021/2261 i offisiell norsk oversettelse følger som trykt vedlegg, se vedlegg 7. Forordning (EU) 2021/2259 og direktiv (EU) 2021/2261 i uoffisiell norsk oversettelse følger som vedlegg 8–9.

2 Bakgrunn for lovforslaget

2.1 Kort om PRIIPs-forordningen

PRIIPs-forordningen stiller krav om at ikke-profesjonelle investorer skal få nærmere angitt informasjon før de inngår avtale om kjøp av sammensatte eller forsikringsbaserte investeringsprodukter («packaged retail and insurance-based investment products», eller «PRIIPs»).

Typiske produkter som omfattes av informasjonskravene, er strukturerte bankinnskudd (for eksempel såkalte bankinnskudd med aksjeavkastning), livsforsikringer med investeringsvalg, forskjellige typer derivater og andeler i verdipapir- og investeringsfond. Slike produkter kan tilbys av for eksempel banker, forsikringsselskaper, verdipapirforetak, forvaltningsselskap for verdipapirfond og forvaltere av alternative investeringsfond. Målet med informasjonskravene er å styrke forbrukervernet. Det skal sette investorene bedre i stand til å estimere totale kostnader ved investeringen og å forstå risiko- og avkastningsprofilen, samt å sammenligne forskjellige sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter. Informasjonen skal gis i et nøkkelinformasjonsdokument, kalt «KID» («Key Information Document»). Kravene settes gjennom en forordning for å få enhetlige regler i det indre markedet. Enhetlige krav gjør det blant annet lettere å tilby investeringsprodukter over landegrensene.

Forordningen artikkel 15 og 16 pålegger EUs tilsynsbyrå for forsikringsmarkedet, European Insurance and Occupational Pensions Authority (EIOPA), plikt til å overvåke markedet for forsikringsbaserte investeringsprodukter, og gir EIOPA adgang til midlertidig å forby eller begrense forsikringsselskapers praksis og markedsføring, distribusjon og salg av forsikringsbaserte investeringsprodukter i tråd med prosedyrebestemmelsen i EIOPA-forordningen artikkel 9 nr. 5.

2.2 Høring av Finanstilsynets høringsnotat om gjennomføring av PRIIPs-forordningen i norsk rett

På oppdrag fra Finansdepartementet utarbeidet Finanstilsynet i oktober 2016 et høringsnotat om gjennomføring av PRIIPs-forordningen i norsk rett. Høringsnotatet inneholdt forslag til en egen lov om gjennomføring av forordningen. Noen av reglene det er vist til i høringsnotatet er senere endret.

Finansdepartementet sendte 18. mai 2017 høringsnotatet på høring med frist 20. august 2017. Følgende høringsinstanser ble bedt om å uttale seg:

Departementene

Datatilsynet

Finanstilsynet

Folketrygdfondet

Forbrukerombudet

Forbrukerrådet

Konkurransetilsynet

Norges Bank

Regelrådet

Regjeringsadvokaten

Skattedirektoratet

Økokrim

Handelshøyskolen BI

Norges Handelshøyskole

Universitetet i Agder

Universitetet i Bergen

Universitetet i Oslo

Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet

Advokatforeningen

Aksjonærforeningen i Norge

Den norske Revisorforening

Finans Norge

Finansforbundet

Finansieringsselskapenes forening

Hovedorganisasjonen for Universitets og høyskoleutdannede

Hovedorganisasjonen Virke

LO

Nasdaq OMX Oslo ASA

Nordic Association of Electricity Traders

Norges Juristforbund

Norges Kapitalforvalterforening

Norges Venturekapitalforening

Norske Finansanalytikeres forening

NOS Clearing ASA

NHO

Oslo Børs

Pensjonskasseforeningen

Sparebankforeningen i Norge

Verdipapirfondenes forening

Verdipapirforetakenes Forbund

Verdipapirsentralen

Følgende høringsinstanser har hatt realitetsmerknader til forslaget:

Justis- og beredskapsdepartementet

Forbrukerombudet

Advokatforeningen

Akademikerne

Aktuarkonsulenters forum

Den Norske Aktuarforening

Finans Norge

LO

Pensjonskasseforeningen

Verdipapirfondenes forening

Følgende høringsinstanser har opplyst at de ikke vil inngi høringsuttalelse eller at de ikke har merknader til forslaget:

Arbeids- og sosialdepartementet

Forsvarsdepartementet

Helse- og omsorgsdepartementet

Klima- og miljødepartementet

Utenriksdepartementet

Datatilsynet

Norges Bank

Regelrådet

Skattedirektoratet

2.3 Høring av Finanstilsynets høringsnotat om overtredelsesgebyr og ledelseskarantene i finansforetaksloven mv.

Finanstilsynet utarbeidet i 2019 høringsnotatet Overtredelsesgebyr og ledelseskarantene i finansforetaksloven mv. med en samlet gjennomgang av behovet for overtredelsesgebyr i finansforetaksloven mv. Finanstilsynet foreslo i dette høringsnotatet enkelte endringer i forslagene til regler om overtredelsesgebyr mv. som inngikk i høringsnotatet nevnt i punkt 2.2.

Finansdepartementet sendte 21. april 2020 høringsnotatet på høring med frist 21. august 2020. Følgende høringsinstanser ble bedt om å uttale seg:

Departementene

Arbeids- og velferdsdirektoratet

Brønnøysundregistrene

Datatilsynet

Direktoratet for forvaltning og økonomistyring

Finanstilsynet

Folketrygdfondet

Forbrukerrådet

Forbrukertilsynet

Konkurransetilsynet

Likestillings- og diskrimineringsombudet

Lotteri- og stiftelsestilsynet

Norges Bank

Regelrådet

Regjeringsadvokaten

Riksrevisjonen

Riksadvokaten

Skattedirektoratet

Statistisk sentralbyrå

Stortingets ombudsmann for forvaltningen

Tilsynsrådet for Advokatvirksomhet

Økokrim

Handelshøyskolen BI

Handelshøyskolen i Bodø

Universitetet i Søraust-Noreg

Høgskulen på Vestlandet

Norges Handelshøyskole

Universitetet i Agder

Universitetet i Bergen

Universitetet i Oslo

Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet

Akademikerne

Aksjonærforeningen i Norge

Arbeidsgiverforeningen Spekter

Bankenes sikringsfond

Bedriftsforbundet

Caritas Norge

Changemaker

Coop Norge SA

Deloitte AS

Advokatforeningen

Den Norske Aktuarforening

Den norske Revisorforening

Econa

Eiendomsmeglerforetakenes forening

Energi Norge

EVRY

Finans Norge

Finansforbundet

Finansieringsselskapenes forening

Finansmarkedsfondet

Forum for Utvikling og Miljø

Havtrygd Gjensidig Forsikring

Hovedorganisasjonen for universitets- og høyskoleutdannede

Hovedorganisasjonen Virke

Huseiernes landsforbund

Industri Energi

Initiativ for etisk handel

Juridisk rådgivning for kvinner

KnowledgeGroup AS

Kommunalbanken Norge

KPMG AS

KS

LO

Nasdaq OMX Oslo ASA

Nordic Association of Electricity Traders

Nordic Trustee

Norges Bitcoin- og Blockchainforening

Norges Bondelag

Norges eiendomsmeglerforbund

Norges Ingeniør- og Teknologorganisasjon

Norges Interne Revisorers Forening

Norges Juristforbund

Norges Kommunerevisorforbund

Norges Rederiforbund

Norges Røde Kors

Norges Skogeierforbund

Norges takseringsforbund

Norsk Bergindustri

Norsk Crowdfunding Forening

Norsk Hydro ASA

Norsk Journalistlag

Norsk Kapitalforvalterforening

Norsk landbrukssamvirke

Norsk olje og gass

Norsk Presseforbund

Norsk Redaktørforening

Norsk Sjøoffiserers Forbund

Norsk Venturekapitalforening

Norsk Øko-Forum

Norske boligbyggelags landsforbund AL

Norske finansanalytikeres forening

Norske Forsikringsmegleres Forening

Norske Kredittopplysningsbyråers Forening

NTL-Skatt

NHO

Oslo børs

Oslosenteret

Pensjonskasseforeningen

Personskadeforbundet LTN

Plan Norge

Publish What You Pay Norway

Redd Barna

Regnskap Norge

Skattebetalerforeningen

Skatterevisorenes Forening

Småbedriftsforbundet

Sparebankforeningen i Norge

Statens Pensjonskasse

Statoil Norge AS

Storebrand

Støttekomiteen for Vest-Sahara

The Nordic Association of Marine Insurers (CEFOR)

Verdipapirfondenes forening

Verdipapirforetakenes Forbund

Verdipapirsentralen

Virke Inkasso

Yara International ASA

Yrkesorganisasjonenes sentralforbund

Økonomiforbundet

Følgende høringsinstanser har hatt realitetsmerknader til forslaget:

Justis- og beredskapsdepartementet

Forbrukertilsynet

Skattedirektoratet

Advokatforeningen

Finans Norge

Kommunalbanken AS

NHO

Norsk Presseforbund

Norsk Journalistlag

Norsk Redaktørforening

Norske Forsikringsmegleres Forening

Mediebedriftenes Landsforeningen

Pensjonskasseforeningen

TV2 AS

Følgende høringsinstanser har uttalt at de ikke vil inngi høringsuttalelse eller at de ikke har merknader forslaget:

Forsvarsdepartementet

Helse- og omsorgsdepartementet

Klima- og miljødepartementet

Utenriksdepartementet

Arbeids- og velferdsdirektoratet

Brønnøysundregistrene

Statistisk sentralbyrå

Den Norske Aktuarforening

Norges Bondelag

Norsk Kapitalforvalterforening

Økonomiforbundet

3 Nærmere om innholdet i PRIIPs-forordningen og tilhørende rettsakter

3.1 Nærmere om innholdet i PRIIPs-forordningen

PRIIPs-forordningen ble vedtatt 26. november 2014. Den trådte i kraft i EU 29. desember 2014, og fikk virkning 1. januar 2018.

Forordningen inneholder i hovedsak regler om hva slags informasjon produsenter av henholdsvis sammensatte («packaged») og forsikringsbaserte («insurance-based») investeringsprodukter, og de som markedsfører, distribuerer og selger slike produkter, skal gi når investeringsproduktene tilbys til ikke-profesjonelle investorer. Forordningen inneholder i tillegg definisjoner, regler om tilsyn og regler om sanksjoner. PRIIPs-forordningen inneholder 34 artikler. Nedenfor følger en oversikt over bestemmelsene i forordningen.

EU-kommisjonen la 24. mai 2023, som del av EUs «retail investment strategy», frem forslag til en forordning med endringer i PRIIPs-forordningen (COM(2023)278). Endringsforslagene er omtalt i tilknytning til redegjørelsen for de enkelte bestemmelsene i PRIIPs-forordningen nedenfor.

Artikkel 1 forklarer innholdet i forordningen og angir at formålet med forordningen er å gjøre det mulig for ikke-profesjonelle investorer å forstå og sammenligne PRIIP-ers viktigste egenskaper og risikoer.

Artikkel 2 nr. 1 angir hvem forordningen får anvendelse for. Artikkel 2 nr. 2 unntar visse nærmere angitte produkter fra virkeområdet. Bestemmelsene i artikkel 2 må sees i sammenheng med definisjonene av henholdsvis sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter i forordningen artikkel 4. Finanstilsynet har i høringsnotatet punkt 2.2 beskrevet unntakene i artikkel 2 nr. 2 slik:

«Forordningen artikkel 2 nr. 2 bokstav a) til g) inneholder en særskilt opplisting over hvilke produkter eller produktgrupper som er unntatt fra forordningen. Opplistingen inneholder en rekke produkter som etter sin art ville falt utenfor forordningens virkeområde også uten noe slikt særskilt unntak.

Unntakene omfatter for det første skadeforsikringsprodukter samt livsforsikringskontrakter som er rene risikoprodukter, der ytelsene bare utbetales ved død (for eksempel etterlatteytelser) eller ved uførhet som følge av skade, sykdom eller invaliditet. Det fremgår av fortalen punkt 7 at det tas sikte på at forordningen ikke skal omfatte forsikringer uten investeringsmuligheter og at «kapital» når det gjelder livsforsikring skal bety kapital investert etter anmodning fra ikke-profesjonell investor. Videre er det gjort unntak for tradisjonelle bankinnskudd, dvs. som har fast eller flytende rente. Det vises til artikkel 2 nr. 2 bokstav a) til c).

Forordningen artikkel 2 nr. 2 bokstav d) gjør unntak for finansielle instrumenter som nevnt i artikkel l nr. 2 bokstav b) til g), i) og j) i direktiv 2003/71/EF (prospektdirektivet). Prospektdirektivet er gjennomført i verdipapirhandelloven kapittel 7. Prospektdirektivet artikkel l nr. 2 omfatter blant annet statsobligasjoner, obligasjoner utstedt av medlemsstatenes sentralbanker, verdipapirer som er omfattet av en ubetinget og ugjenkallelig garanti fra en medlemsstat eller regional eller lokal myndighet i medlemsstaten og verdipapirer som er utstedt av sammenslutninger med rettslig status eller av ideelle organisasjoner som er anerkjent av en medlemsstat, med sikte på å innhente midler til ideelle formål. Videre vil ikke-aksjerelaterte verdipapirer som utstedes fortløpende eller gjentatte ganger av kredittinstitusjoner være unntatt dersom nærmere vilkår er oppfylt.

Artikkel 2 nr. 2 bokstav e) unntar pensjonsprodukter som i henhold til nasjonal lovgivning er anerkjent å ha som hovedformål å gi investoren (forsikringstaker) en pensjonsinntekt og som gir forsikringstaker rett til visse ytelser. Etter Finanstilsynets vurdering omfatter unntaket individuelle pensjonsprodukter, som i det norske markedet vil omfatte følgende produkter med investeringsvalg:

fripoliser med investeringsvalg utgått fra kollektiv ytelsesbasert pensjonsordning etter lov av 24. mars 2000 nr. 16 om foretakspensjon (foretakspensjonsloven) kapittel 4

pensjonskapitalbevis utgått fra kollektiv innskuddsbasert pensjonsordning etter lov av 24. november 2000 nr. 81 om innskuddspensjon i arbeidsforhold (innskuddspensjonsloven) kapittel 6

pensjonsbevis utgått fra kollektiv tjenestepensjonsordning etter lov av 13. desember 2013 nr. 106 om tjenestepensjon (tjenestepensjonsloven) kapittel 6

individuelle pensjonsordninger (IPS) (både pensjonsspareavtale og pensjonsforsikringsavtale) med investeringsvalg etter lov av 27. juni 2008 nr. 62 om individuell pensjonsordning.

Artikkel 2 nr. 2 bokstav f) unntar tjenestepensjonsordninger som omfattes av virkeområdet for tjenestepensjonsdirektivet (IORP) eller Solvency II. Dette er kollektive pensjonsprodukter uten eller med investeringsvalg for arbeidstaker, og vil for norske forhold omfatte kollektive tjenestepensjonsordninger etablert etter tjenestepensjonsloven, innskuddspensjonsloven og foretakspensjonsloven.

Når det gjelder unntak g), legger Finanstilsynet til grunn at de beskrevne ordningene ikke er aktuelle for Norge.»

Prospektdirektivet, som det er vist til i teksten gjengitt over, er erstattet av prospektforordningen ((EU) 2017/1129). Prospektforordningen er gjennomført i norsk rett ved inkorporasjon, jf. verdipapirhandelloven § 7-1. I forslaget til endringer i PRIIPs-forordningen lagt frem 24. mai 2023 er henvisningen til prospektdirektivet foreslått endret til en henvisning til prospektforordningen. Det er det blant annet foreslått at «detailprodukter, der giver efterbetalt annuitet uden indløsningsfase» skal utelukkes fra forordningens anvendelsesområde.

Artikkel 3 fastsetter at forordningen, for produsenter som omfattes av nasjonal lovgivning som gjennomfører henholdsvis prospektdirektivet og Solvens II-direktivet, gjelder i tillegg til disse nasjonale reglene. I forslaget til endringer i PRIIPs-forordningen lagt frem 24. mai 2023 er også denne henvisningen til prospektdirektivet foreslått endret til en henvisning til prospektforordningen.

Artikkel 4 definerer åtte forskjellige begreper som brukes i forordningen. Artikkel 4 nr. 1, 2 og 3 definerer henholdsvis «sammensatt investeringsprodukt for ikke-profesjonelle investorer» («PRIP»), «forsikringsbasert investeringsprodukt» («IBIP») og «sammensatt og forsikringsbasert investeringsprodukt for ikke-profesjonelle investorer» («PRIIP»).

Finanstilsynet har i høringsnotatet punkt 2.1 redegjort slik for hvilke investeringsprodukter som er omfattet av definisjonene i artikkel 4 nr. 1, 2 og 3:

«2.1 Sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter (PRllPer)

Definisjonen av sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter følger av artikkel 4 nr. 1 og 2. Nevnte bestemmelser, sammen med unntaksbestemmelsen i artikkel 2, fastsetter hvilke investeringsprodukter som er omfattet av forordningen. Definisjonene bør ses i sammenheng med fortalen punkt 6 og 7, som helt konkret lister opp produkter som er omfattet og hvilke som ikke er omfattet.

Forordningen skiller mellom sammensatt investeringsprodukt (PRIP), jf. artikkel 4 nr. 1, og forsikringsbasert investeringsprodukt, jf. nr. 2, som ofte forkortes til IBIP (Insurance Based Investment Product). Forkortelsen PRIIP er en samlebetegnelse for begge kategorier, jf. artikkel 4 nr. 3, og omfatter produkter som enten er omfattet av nr. l eller nr. 2 eller som er omfattet av begge definisjonene (i notatet omtalt som investeringsprodukter eller PRIIP-er).

Det sentrale i definisjonen av sammensatt investeringsprodukt er at det beløpet som skal tilbakebetales til investoren, er gjenstand for svingninger på grunn av eksponering mot referanseverdier eller verdiutviklingen av en eller flere eiendeler som den ikke-profesjonelle investoren ikke har kjøpt direkte. Dette gjelder uavhengig av investeringens juridiske form. Når det gjelder forsikringsbasert investeringsprodukt omfatter dette forsikringsprodukter der utløpsverdien eller gjenkjøpsverdien helt eller delvis er direkte eller indirekte eksponert mot markedssvingninger. I fortalen punkt 6 er investeringsfond (investment funds), livsforsikringer med et investeringselement, strukturerte produkter og strukturerte innskudd nevnt som investeringsprodukter.

Finanstilsynet anser at blant annet aksjeindekserte obligasjoner og alternative investeringsfond er eksempler på sammensatte investeringsprodukter. Når det gjelder alternative investeringsfond er disse nærmere omtalt i punkt 2.1.1.

Derivater som definert i verdipapirhandelloven § 2-2 første ledd nr. 4 jf. femte ledd er også å anse som sammensatte investeringsprodukter, ettersom det beløpet som skal tilbakebetales til investor er avhengig av referanseverdier eller verdiutviklingen på underliggende aktiva som investor ikke har kjøpt direkte. Derivater som omfattes vil typisk være warrants, CFD (contracts for difference), rolling spot forex (valuta) og binære opsjoner. Børshandlede derivater (exchange traded derivatives (ETDer)) vil også kunne omfattes, for eksempel derivater med aksjer eller indekser som underliggende.

Sammensatte bankprodukter består gjerne av en bankinnskuddsdel og en derivatdel, der det ikke påløper vanlig rente på innskuddet, men slik at kundens avkastning er knyttet til indekser eller andre nærmere definerte markedsvariabler. Dette kan være aksjer, renter, råvarer, valuta eller porteføljer av enkeltaksjer. Bankinnskudd med aksjeavkastning (BMA) er et eksempel på et slikt sammensatt bankinnskudd. Kunden kan altså få en bedre avkastning på sitt innskudd hvis f.eks. indeksen innskuddet er knyttet opp mot har en gunstigere utvikling enn vanlig innskuddsrente, og dårligere i motsatt fall. Når avtaleperioden utløper, skal kunden få utbetalt innskuddet med tillegg av den eventuelle avkastningen som er oppnådd i henhold til avtale. Etter Finanstilsynets vurdering omfattes slike bankinnskudd av PRIIPs-forordningen.

Livsforsikringsavtaler med investeringsvalg for forsikringstaker, der størrelsen på utbetalt beløp er knyttet til verdien av en egen investeringsportefølje på utbetalingstidspunktet, er eksempler på forsikringsbaserte investeringsprodukter. I forsikringsbaserte investeringsprodukter er det kunden som velger hvordan sparedelen av det forsikringsbaserte investeringsproduktet skal investeres, dvs. sammensetningen av underliggende investeringer knyttet til kontrakten. Det er imidlertid forsikringsforetaket som eier de underliggende eiendelene. Forsikringstaker bærer risikoen for verdiutviklingen på sparedelen av forsikringsavtalen frem til utbetalingstidspunktet.

Livsforsikringer med investeringsvalg omtales ofte som fondsforsikringer eller unit link, og kan tegnes både som kapitalforsikring (engangsutbetaling ved død/uførhet) eller som livrenteforsikring (terminvise utbetalinger så lenge den forsikrede lever eller til avtalt opphørstidspunkt). I det norske markedet selges slike produkter ofte under navn som «investeringskonto» og «fondskonto». Produkter med investeringsvalg som etter sitt formål må anses som pensjonsprodukter, er unntatt fra forordningen selv om de omfattes av definisjonen i artikkel 4, jf. nærmere omtale i punkt 2.2 om unntakene. […]

2.1.1 Verdipapirfond og alternative investeringsfond (AIF)

Investeringsfond, herunder verdipapirfond og alternative investeringsfond, omfattes av definisjonen av sammensatte investeringsprodukter i PRIIPs-forordningen. UCITS-fond er allerede underlagt lignende krav om utarbeidelse av nøkkelinformasjon i UCITS-direktivet og tilhørende gjennomføringsforordning. Produsenter av UCITS-fond samt personer som selger eller gir råd om andeler i slike verdipapirfond, er derfor unntatt fra kravene i PRIIPs-forordningen inntil 31. desember 2019. Det vises til forordningen art. 32 nr. 1 og fortalen punkt 35. Tilsvarende unntak følger av forordningen art. 32 nr. 2 for fond som ikke er UCITS-fond og som tilbys ikke-profesjonelle, dersom reglene om nøkkelinforrnasjon i UCITS-direktivet er gjort gjeldende også for slike verdipapirfond. Finanstilsynet legger derfor til grunn at både norske UCITS-fond, nasjonale verdipapirfond og spesialfond som tilbys ikke-profesjonelle kunder er unntatt fra forordningens virkeområde inntil 31. desember 2019.

Et alternativt investeringsfond kan beskrives som en kollektiv investering som ikke er UCITS-fond. Alternative investeringsfond reguleres av lov 20. juni 2014 nr. 28 om forvaltning av alternative investeringsfond (AIF-loven). For alternative investeringsfond som ikke er verdipapirfond og som omfattes av AIF-loven, f.eks. eiendomsfond og private-equity fond, kreves nøkkelinformasjon når fondene skal markedsføres til ikke-profesjonelle kunder. Kravene til nøkkelinformasjon er fastsatt i AIF-loven og er ikke tilsvarende detaljerte som kravene til nøkkelinformasjon i verdipapirfondloven basert på UCITS-direktivet. Finanstilsynet vurderer det derfor slik at alternative investeringsfond som ikke er verdipapirfond ikke vil være omfattet av overgangsordningen i artikkel 32 (2). Dette betyr at kravene til nøkkelinformasjon i PRIlPs-forordningen kommer til anvendelse på alternative investeringsfond som ikke er nasjonale verdipapirfond og som tilbys til ikke-profesjonelle investorer.»

I forslaget til endringer i PRIIPs-forordningen lagt frem 24. mai 2023 er det foreslått at det i artikkel 4 presiseres at visse typer virksomhetsobligasjoner med makewhole-klausuler ikke er omfattet av PRIIPs-forordningens anvendelsesområde, forutsatt at de innløses til dagsverdi.

Artikkel 4 nr. 4 definerer «PRIIP-produsent» som enhver som henholdsvis produserer eller endrer et PRIIP.

Artikkel 4 nr. 5 definerer «person som selger et PRIIP» som en person som tilbyr eller inngår avtale om PRIIP-er med en ikke-profesjonell investor.

Definisjonen av begrepet «ikke-profesjonell investor» («retail investor») i artikkel 4 nr. 6 bygger på definisjoner i andre regelsett. Det omfatter både ikke-profesjonell kunde («retail client») som definert i direktiv 2014/65 (MiFID II) artikkel 4, og kunde som omfattet av direktiv 2002/94/EF om forsikringsformidling som ikke kan regnes som profesjonell kunde («professional client») etter MiFID II. MiFID II vedlegg II inneholder både en liste med kundekategorier som skal anses som profesjonelle kunder, og en prosedyre et verdipapirforetak kan anvende for å vurdere om andre kunder kan bli behandlet som profesjonelle kunder. Den førstnevnte listen inneholder forskjellige typer institusjonelle investorer, store foretak, nasjonale og regionale myndigheter og visse internasjonale organisasjoner. Forsikringsformidlingsdirektivet (direktiv 2002/94/EF) er opphevet og erstattet av direktiv (EU) 2016/97 om forsikringsdistribusjon (IDD). Forsikringsdistribusjonsdirektivet bruker, på samme måte som det tidligere forsikringsformidlingsdirektivet, også begrepet kunde («customer»). I IDD artikkel 44 er det bestemt at henvisninger til det opphevede forsikringsformidlingsdirektivet skal forstås som henvisninger til IDD, med nærmere forklaring i vedlegg III til forsikringsdistribusjonsdirektivet. Departementet legger til grunn at henvisningen i PRIIPs-forordningen til kundebegrepet i forsikringsformidlingsdirektivet skal, i tråd med dette, forstås som en henvisning til kundebegrepet slik det er brukt i forsikringsdistribusjonsdirektivet. Forsikringsdistribusjonsdirektivet er gjennomført i norsk rett ved lov 22. desember 2021 nr. 163 om forsikringsformidling (forsikringsformidlingsloven) og lov 18. februar 2022 nr. 5 om endringer i forsikringsavtaleloven mv. (forsikringsdistribusjon).

Definisjonen i artikkel 4 nr. 7 av «varig medium» viser til definisjonen av varig medium i UCITS IV-direktivet (direktiv 2009/65/EF). I forslaget til endringer i PRIIPs-forordningen lagt frem 24. mai 2023 foreslås det en definisjon av «elektronisk format» i ny nr. 7a.

Artikkel 4 nr. 8 definerer «vedkommende myndigheter» som de nasjonale myndighetene medlemsstaten har utpekt til å føre tilsyn med at produsenter av og personer som gir råd om og selger PRIIPs følger de kravene de blir pålagt gjennom forordningen.

Artikkel 5 fastsetter at produsenten av et sammensatt eller forsikringsbasert investeringsprodukt skal utarbeide og offentliggjøre et nøkkelinformasjonsdokument, kalt «Key Information Document» eller «KID», før produktet gjøres tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer. Nasjonale myndigheter kan velge om de vil kreve at produsent eller selger notifiserer nøkkelinformasjonsdokumentet før investeringsproduktet markedsføres i vedkommende stat, jf. artikkel 5 nr. 2.

Artikkel 6 til artikkel 8 gir nærmere regler om nøkkelinformasjonsdokumentets form og innhold. Dokumentet skal være på maksimalt tre sider i A4-format, jf. artikkel 6 nr. 4. Dokumentet skal deles inn i avsnitt med følgende overskrifter:

«Hva slags produkt er dette?», jf. artikkel 8 nr. 3 bokstav c.

«Hva er risikoene, og hvilken avkastning kan jeg få?», jf. artikkel 8 nr. 3 bokstav d.

«Hva skjer dersom [navnet på PRIIP-produsenten] ikke er i stand til å foreta utbetalinger?», jf. artikkel 8 nr. 3 bokstav e.

«Hva vil denne investeringen koste?», jf. artikkel 8 nr. 3 bokstav f.

«Hvor lenge bør jeg beholde investeringsproduktet, og kan jeg ta ut penger underveis?», jf. artikkel 8 nr. 3 bokstav g.

«Hvordan kan jeg klage?», jf. artikkel 8 nr. 3 bokstav h.

«Andre relevante opplysninger», jf. artikkel 8 nr. 3 bokstav i.

Artikkel 8 nr. 3 bokstavene c til i inneholder i tillegg angivelse av hva som skal oppgis under de forskjellige punktene.

Nøkkelinformasjonsdokumentet skal skrives på det offisielle språket som brukes der produktet blir distribuert, jf. artikkel 7.

I medhold av artikkel 8 nr. 5 har Kommisjonen vedtatt «Kommisjonsforordning (EU) 2017/653 av 8. mars 2017 om utfylling av Europaparlaments- og Rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) ved fastsettelse av tekniske reguleringsstandarder for presentasjon, innhold, gjennomgåelse og endring av nøkkelinformasjonsdokumentene, og vilkårene for å oppfylle kravet om å gjøre slike dokumenter tilgjengelige».

De nærmere kravene ble vesentlig endret ved «Delegert kommisjonsforordning (EU) 2021/2268 av 6. september 2021 om endring av de tekniske reguleringsstandardene fastsatt i delegert kommisjonsforordning (EU) 2017/653 med hensyn til den underliggende metoden og presentasjonen av resultatscenarioer, presentasjonen av kostnader og metoden for beregning av sammenfattende kostnadsindikatorer, presentasjonen av og innholdet i opplysninger om tidligere resultater og presentasjonen av kostnader for sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) som tilbyr en rekke investeringsmuligheter, og tilpasning av overgangsordningen for PRIIP-produsenter som tilbyr andeler i fond nevnt i artikkel 32 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 som underliggende investeringsmuligheter med den forlengede overgangsordningen fastsatt i nevnte artikkel».

I forslaget til endringer i PRIIPs-forordningen lagt frem 24. mai 2023 foreslås det å presisere kravene i artikkel 6 nr. 3 om informasjon om kostnader til ikke-profesjonelle investorer som tilbys PRIIP-er med flere investeringsmuligheter.

Videre foreslås det flere endringer i reglene i artikkel 8 om utforming av informasjonsdokumentet. Det foreslås at nøkkelinformasjonsdokumentene skal inneholde et nytt eget avsnitt med overskriften «Kort oversikt over produktet» hvor opplysningene om investeringsproduktet, kostnadene og risikoen ved produktet, anbefalt investeringsperiode og informasjon om forsikringsytelser skal sammenfattes. Videre foreslås det å fjerne et krav om advarsel mot kompliserte produkter som ifølge forslaget ikke har hatt ønsket effekt. Det foreslås også at informasjonen om bærekraft flyttes til et eget kapittel i informasjonsdokumentet, samt endringer i kompetansen til EU-Kommisjonen til å fastsette delegerte rettsakter som presiserer kravene til informasjon om bærekraft.

Artikkel 9 gir plikt til å opplyse i markedsføringsmateriell hvordan man finner nøkkelinformasjonsdokumentet, og forbyr utsagn i strid med opplysningene i nøkkelinformasjonsdokumentet.

Artikkel 10 nr. 1 pålegger PRIIPs-produsenter å holde nøkkelinformasjonsdokumentet à jour. Kommisjonsforordning (EU) 2017/653 artikkel 15 og 16 inneholder nærmere regler. Nøkkelinformasjonsdokumentet skal revideres når det skjer endringer som har vesentlig betydning for informasjonen i dokumentet, og uansett minst årlig. Etter artikkel 10 nr. 2 skal de europeiske tilsynsmyndighetene utarbeide standarder for når opplysningene må gjennomgås og endres, og legge disse frem for Kommisjonen, som har myndighet til å vedta standardene. I forslaget til endringer i PRIIPs-forordningen lagt frem 24. mai 2023 foreslås det at det i standardene skal differensieres mellom PRIIP-er som fortsatt tilbys ikke-profesjonelle investorer, og PRIIP-er som ikke lenger tilbys ikke-profesjonelle investorer.

Artikkel 11 fastsetter at en ikke-profesjonell investor skal kunne få erstattet lidt tap av en PRIIP-produsent dersom nøkkelinformasjonsdokumentet er villedende, unøyaktig eller ikke i samsvar med bindende dokumenter.

Finanstilsynet har i høringsnotatet punkt 5.3 redegjort slik for artikkel 11:

«En PRIIP-produsent skal etter artikkel 11 nr. 1 ikke kunne få sivilrettslig ansvar utelukkende på bakgrunn av nøkkelinformasjonen, med mindre informasjonen er villedende, unøyaktig eller inkonsistent, eller ikke i samsvar med relevante deler av rettslig bindende dokumenter som forelå før avtaleinngåelsen eller med kravene til dokumentets innhold etter artikkel 8.

En investor som kan godtgjøre tap ved en investering i et PRIIP etter å ha stolt på nøkkelinformasjonsdokumentet, kan kreve erstatning fra PRIIP-produsenten for tapet i samsvar med nasjonal lovgivning, jf. artikkel 11 nr. 2. Begreper som «tap» eller «erstatning» skal ifølge artikkel 11 nr. 3 tolkes i samsvar med gjeldende nasjonal lovgivning fastsatt i henhold til relevante regler i internasjonal privatrett. Ordlyden i artikkel 11 nr. 1 stiller ikke vilkår om skyld. Henvisningen til nasjonal rett i nr. 2 må imidlertid forstås slik at norsk alminnelig erstatningsrett vil gjelde i denne sammenheng. Finanstilsynet legger til grunn at det i samsvar med alminnelig norsk erstatningsrett, i tillegg til et økonomisk tap, er krav til ansvarsgrunnlag (skyld) og årsakssammenheng.

Det slås videre fast at artikkel ll ikke utelukker ytterligere erstatningskrav i samsvar med nasjonal lovgivning og at forpliktelsene i henhold til artikkel 11, ikke skal kunne begrenses eller gis avkall på i avtaler. Dersom nøkkelinformasjonsdokumentet gjelder en forsikringsavtale, skal et forsikringsforetaks forpliktelser etter forordningen kun gjelde forsikringstaker og ikke begunstigede, jf. artikkel 12.»

Artikkel 12 fastsetter at et forsikringsforetak bare er ansvarlig overfor forsikringsavtalens forsikringstaker, og ikke overfor den som er begunstiget i avtalen.

Artikkel 13 og artikkel 14 inneholder regler om hvordan nøkkelinformasjonsdokumentet skal gjøres tilgjengelig. Artikkel 13 og 14 legger plikter på personer som rådgir om og personer som selger sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter. Med «person som selger et PRIIP» menes i forordningen en person som tilbyr eller inngår avtale med en ikke-profesjonell investor om PRIIP-er, jf. artikkel 4 nr. 5.

Finanstilsynet har i høringsnotatet punkt 6.2 redegjort slik for artikkel 13:

«Artikkel 13 nr. 1 fastsetter at person som rådgir om eller selger slike produkter, plikter å gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer i god tid før avtale inngås.

Artikkel 13 nr. 2 regulerer tilgjengeliggjøring av dokumentet for en fullmektig som handler på vegne av den ikke-profesjonelle investoren. Artikkel 13 nr. 3 bokstav a) til d) beskriver på hvilke vilkår selgeren av sammensatte og forsikringsbaserte investeringsdokumenter kan gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig først etter at avtale er inngått. Dette er særlig aktuelt ved fjernsalg. Det forutsettes at dokumentet gjøres tilgjengelig uten unødig opphold etter at avtale er inngått. En forutsetning er at det er investoren som har tatt initiativ til å ta kontakt med selgeren og gjennomføre transaksjonen ved bruk av fjernkommunikasjonsmiddel, at det ikke er mulig å gjøre dokumentet tilgjengelig på forhånd og at investoren samtykker.

Ved fjernsalg, jf. artikkel 13 nr. 3, tas det i tillegg forbehold for opplysningskravene i artikkel 3 nr. 1 og nr. 3 bokstav a samt artikkel 6 i direktiv 2002/65/EF om fjernsalg av finansielle tjenester, som angir hvilke opplysninger som skal gis før det inngås avtale om fjernsalg. Kravene i direktiv 2002/65/EU er gjennomført i lov 20. juni 2014 nr. 27 om opplysningsplikt og angrerett ved fjernsalg og salg utenom faste forretningslokaler (angrerettloven).

Artikkel 13 nr. 4 regulerer den situasjonen at det gjennomføres flere etterfølgende transaksjoner i det samme investeringsproduktet. I slike tilfeller gjelder plikten til å stille nøkkelinformasjonsdokumentet til rådighet for investoren bare for den første transaksjonen.»

Direktiv 2002/65/EU er nå, etter lovendring i 2020, til dels gjennomført i lov 18. desember 2020 nr. 146 om finansavtaler (finansavtaleloven) og lov 16. juni 1989 nr. 69 om forsikringsavtaler (forsikringsavtaleloven), i stedet for i lov 20. juni 2014 nr. 27 om opplysningsplikt og angrerett ved fjernsalg og salg utenom faste forretningslokaler (angrerettloven), slik det vises til i sitatet ovenfor fra Finanstilsynets høringsnotat.

Kommisjonen har med hjemmel i artikkel 13 nr. 5 fastsatt utfyllende bestemmelser om hva som menes med god tid etter artikkel 13 nr. 1, jf. kommisjonsforordning (EU) 2017/653 artikkel 17.

Artikkel 14 nr. 1 fastsetter at rådgivere og selgere skal gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig kostnadsfritt. Hovedregelen dersom PRIIP-er tilbys i fysiske møter, er at dokumentet skal gjøres tilgjengelig på papir. Det kan alternativt gjøres tilgjengelig på annet varig medium enn papir, eller på et nettsted, dersom nærmere vilkår er oppfylt, jf. artikkel 14 nr. 2 til nr. 6.

Finanstilsynet har i høringsnotatet punkt 6.3 redegjort slik for artikkel 14:

«Med annet varig medium menes medium som definert i artikkel 2 nr. 1 bokstav m) i direktiv 2009/65/EF (UCITS IV), dvs. «en innretning som gjør en investor i stand til å lagre opplysninger som er rettet personlig til investoren og på en slik måte at denne i framtiden kan få tilgang til opplysningene i en periode som er tilstrekkelig for opplysningenes formål og som tillater uendret gjengivelse av de lagrede opplysningene». Bestemmelsen er gjennomført i verdipapirfondloven § 1-2 nr. 10. Det vises for øvrig til forslag til ny PRIIPs-lov § 2 bokstav e).

Papir skal være hovedregelen ved fysiske møter med den ikke-profesjonelle investoren. For annet varig medium eller nettsted må vilkårene i henholdsvis artikkel 14 nr. 4 og 5 være oppfylt. Blant annet er det et krav om at investoren har fått valget mellom informasjon på papir eller annet varig medium/nettsted, og har valgt annet varig medium eller nettsted på en måte som kan dokumenteres. Det gjelder i tillegg et krav om hensiktsmessighet, og dette kravet er nærmere utdypet i artikkel 14 nr. 6.

Investorer skal alltid ha krav på et papireksemplar hvis de ønsker det, jf. artikkel 14 nr. 3, og skal informeres om sin rett til å be om et slikt. Det kan ikke tas vederlag for slik kopi.»

I forslaget til endringer i PRIIPs-forordningen lagt frem 24. mai 2023, foreslås blant annet endringer i artikkel 14, for å modernisere og forenkle bestemmelsen. Det foreslås at kundene skal få nøkkelinformasjonsdokumentet elektronisk, men også ha rett til å få dokumentet kostnadsfritt på papir. Det foreslås også å presisere vilkårene for å lage personlig tilpassede nøkkelinformasjonsdokumenter, og at de europeiske tilsynsmyndighetene pålegges å utarbeide utkast til tekniske standarder for disse, inklusiv for personlig tilpassede nøkkelopplysningsdokumenter for synshemmede.

Artikkel 15 pålegger henholdsvis EIOPA og nasjonale myndigheter å overvåke markedet for forsikringsbaserte investeringsprodukter som markedsføres, distribueres og selges i EU og i eller fra vedkommende medlemsstat.

Artikkel 16 gir EIOPA adgang til midlertidig å forby eller begrense markedsføring, distribusjon og salg av forsikringsbaserte investeringsprodukter, og til midlertidig å forby eller begrense forsikringsselskaps finansielle virksomhet eller praksis, dersom tre kumulative vilkår er oppfylt. Det første vilkåret er at det er et betydelig problem knyttet til investorvernet eller en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte eller mot finansiell stabilitet. Det andre vilkåret er at trusselen ikke avverges av felles reguleringskrav. Det tredje vilkåret er at nasjonale myndigheter ikke har truffet tiltak for å håndtere trusselen, eller at tiltak truffet av nasjonale myndigheter ikke er tilstrekkelige. EIOPA må sikre at eventuelle tiltak ikke har en uforholdsmessig negativ virkning på finansmarkedenes effektivitet eller på investorer, og at det ikke skapes risiko for tilsynsarbitrasje.

Prosedyrereglene i EIOPA-forordningen artikkel 9 nr. 5 kommer til anvendelse. Kommisjonen skal vedta nærmere regler med kriterier og faktorer EIOPA skal hensynta for å avgjøre om det første vilkåret er oppfylt, jf. artikkel 16 nr. 8. (EU) nr. 1094/2010 (EIOPA-forordningen) med EØS-tilpasninger er gjennomført i norsk rett ved henvisning i lov 17. juni 2016 om EØS-finanstilsyn § 2. EØS-tilpasningen til forordningen artikkel 16, fastsatt i EØS-komitébeslutningen artikkel 1, innebærer at slik myndighet for EØS/EFTA-statene er lagt til EFTAs overvåkingsorgan.

Etter artikkel 17 kan nasjonale myndigheter i nærmere angitte tilfelle forby eller begrense markedsføring, distribusjon og salg av forsikringsbaserte investeringsprodukter, og forby eller begrense forsikringsselskaps og gjenforsikringsselskaps finansielle virksomhet eller praksis (produktintervensjon). Vilkårene for at en nasjonal myndighet kan treffe tiltak omfatter vilkår som svarer til vilkårene for at EIOPA kan treffe tiltak. I tillegg er det vilkår at den nasjonale myndigheten har rådført seg med vedkommende myndighet i andre medlemsstater som kan bli berørt, og vilkår at tiltaket ikke har diskriminerende virkning på tjenester som ytes eller virksomhet som utøves fra en annen medlemsstat. Det er, i motsetning til for tiltak truffet av EIOPA, ikke krav om at tiltak truffet av nasjonale myndigheter er midlertidige. Forbud eller begrensninger skal imidlertid trekkes tilbake dersom vilkårene ikke lenger er til stede.

Kommisjonen har som angitt i artikkel 16 nr. 8 og i artikkel 17 nr. 7, vedtatt nærmere regler med kriterier og faktorer som EIOPA og nasjonale myndigheter skal hensynta for å avgjøre om det første vilkåret er oppfylt, jf. delegert kommisjonsforordning (EU) 2016/1904 av 14. juli 2016 om utfylling av Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 med hensyn til produktintervensjon.

Mens reglene om produktintervensjon i artikkel 17 bare gir adgang til å gripe inn mot forsikringsbaserte produkter og forsikringsselskapers virksomhet, er det egne regler om tilsynsmyndighetenes adgang til å gripe inn mot brudd på kravene til nøkkelinformasjon mv. i artikkel 24.

Reglene i artikkel 17 om produktintervensjon svarer til de mer generelle produktintervensjonsreglene i forordning (EU) nr. 600/2014 (MiFIR) artikkel 42, som gir adgang til å forby eller begrense finansielle instrumenter og strukturerte innskudd samt finansiell aktivitet eller praksis.

Artikkel 18 fastsetter at EIOPA skal tilrettelegge for og samordne tiltak som treffes av nasjonale myndigheter, og vurdere og gi uttalelse om hvorvidt tiltak truffet av nasjonale myndigheter er berettiget og forholdsmessige. Nasjonale myndigheter skal, dersom de ikke følger en slik uttalelse fra EIOPA, redegjøre offentlig for dette.

Det følger også av artikkel 20 at nasjonale myndigheter skal samarbeide og utveksle opplysninger.

Artikkel 19 fastsetter at produsenter av PRIIPs og de som gir råd om eller selger PRIIPs skal sørge for at ikke-profesjonelle investorer har adgang til å klage, til å få klager behandlet og har tilgang til effektive framgangsmåter for å kreve erstatning ved tvister på tvers av landegrensene.

I artikkel 20 er det fastsatt at tilsynsmyndighetene skal samarbeide med hverandre og gi hverandre relevante opplysninger. Videre skal de ha all tilsyns- og undersøkelsesmyndighet som er nødvendig for at de skal kunne utføre sine oppgaver i henhold til forordningen.

Det følger av artikkel 21 nr. 1 at medlemsstatene skal anvende nasjonale regler som gjennomfører direktiv 95/46/EF, når de behandler personopplysninger i henhold til forordningen. Europaparlaments- og rådsdirektiv 95/46/EF av 24. oktober 1995 om beskyttelse av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger ble tatt inn i EØS-avtalen i 1999. Direktivet ble med virkning fra 25. mai 2018 opphevet og erstattet av EUs personvernforordning (Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/679 av 27. april 2016 om vern av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger samt om oppheving av direktiv 95/46/EF). Beslutningen i EØS-komiteen om å ta personvernforordningen inn i EØS-avtalen trådte i kraft 20. juli 2018. Det fremgår av personvernforordningen artikkel 94 at henvisninger til direktiv 95/46/EF skal forstås som henvisninger til personvernforordningen. Personvernforordningen er gjennomført i norsk rett, jf. lov 15. juni 2018 nr. 38 om behandling av personopplysninger (personopplysningsloven) § 1.

Etter artikkel 21 nr. 2 skal de europeiske tilsynsmyndighetene følge «Europa-parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger». (EF) nr. 45/2001 er avløst av «Europa-parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/1725 af 23. oktober 2018 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i Unionens institutioner, organer, kontorer og agenturer og om fri udveksling af sådanne oplysninger og om ophævelse af forordning (EF) nr. 45/2001 og afgørelse nr. 1247/2002/EF». Forordning (EU) 2018/1725 gjelder i EU fra 12. desember 2018. Det står i forordningen artikkel 99 at henvisninger til forordning (EF) nr. 45/2001 skal anses som henvisning til denne forordningen. Forordningen er av EU markert som EØS-relevant. Forordningen er ikke tatt inn i EØS-avtalen.

Artikkel 22 til artikkel 29 inneholder bestemmelser om administrative sanksjoner og andre tiltak. Medlemsstatene skal ha regler om hensiktsmessige administrative sanksjoner mot overtredelser av forordningen. Strafferettslige sanksjoner kan være et alternativ, eller komme i tillegg, jf. artikkel 22.

Artikkel 23 fastsetter at tilsynsmyndigheten skal utøve sanksjonsmyndigheten direkte, i samarbeid med andre myndigheter, ved delegering eller ved å bringe saken inn for vedkommende rettsmyndigheter.

I artikkel 24 er det gitt minimumskrav til hvilke administrative sanksjoner nasjonale myndigheter skal ha adgang til å ilegge ved overtredelse av nærmere angitte bestemmelser i forordningen. Dette omfatter beslutninger om å forby eller suspendere markedsføring av et PRIIP, offentlig advarsel med identifikasjon av overtreder og hva slags overtredelse det gjelder, forbud mot å gjøre nøkkelinformasjonsdokument tilgjengelig eller påbud om å offentliggjøre en ny versjon av dokumentet, samt minimumskrav til nivået på overtredelsesgebyr.

Artikkel 25 inneholder en ikke-uttømmende liste med momenter som skal vektlegges ved beslutning om tiltak og administrative sanksjoner som angitt i artikkel 24. I høringsnotatet punkt 9.4.2 har Finanstilsynet antatt at dette omfatter både valg av reaksjonsform (forvaltningsmessig tiltak eller overtredelsesgebyr) og utmåling av et eventuelt overtredelsesgebyr. Momentlisten i artikkel 25 er forskjellig fra kriteriene i kommisjonsforordning (EU) 2016/1904 for produktintervensjon etter PRIIPs-forordningen artikkel 17.

Artikkel 26 angir at det skal være adgang til å påklage vedtak om tiltak og administrative sanksjoner.

Artikkel 27 inneholder regler som pålegger tilsynsmyndigheten å underrette andre europeiske tilsynsmyndighet om pålagte tiltak og ilagte sanksjoner, og om at de europeiske tilsynsmyndighetene skal offentliggjøre slike opplysninger i sine årsrapporter.

Artikkel 28 pålegger tilsynsmyndigheten å etablere prosedyrer for mottak av varsler og ordninger som beskytter ansatte som varsler om mulige overtredelser, herunder ordninger som beskytter identiteten til varslere og beskytter identiteten til de fysiske personene som angivelig er ansvarlig for overtredelsene det varsles om. Det kan etableres ytterligere ordninger, jf. artikkel 28 nr. 3. Det kan også stilles krav om at arbeidsgivere innenfor regulert finansiell tjenesteyting etablerer egne varslingskanaler for sine ansatte, jf. artikkel 28 nr. 4.

Etter artikkel 29 skal tilsynsmyndigheten offentliggjøre endelige beslutninger om administrative sanksjoner eller tiltak. Opplysningene skal være offentlig tilgjengelig i minst fem år. Personopplysninger skal likevel bare være offentlig tilgjengelig så lenge det er nødvendig.

Artikkel 30 og artikkel 31 inneholder bestemmelser om EU-kommisjonens myndighet til å gi delegerte rettsakter.

Artikkel 32 nr. 1 gir et midlertidig unntak fra pliktene som følger av PRIIPs-forordningen for forvaltningsselskaper for UCITS-fond og for investeringsselskaper samt personer som gir råd om eller selger andeler i UCITS-fond. Overgangsperioden har vært forlenget flere ganger, og gjaldt til 31. desember 2022.

Artikkel 32 nr. 2 ga en tilsvarende overgangsperiode for de statene som anvendte reglene om nøkkelinformasjon i UCITS-direktivet for verdipapirfond som ikke er UCITS-fond.

Europaparlamentet og Rådet vedtok 15. desember 2021 også direktiv (EU) 2021/2261, som setter inn en ny artikkel 82a) i UCITS IV-direktivet (direktiv 2009/65/EF). Endringen innebærer at verdipapirfond, i stedet for å utarbeide et såkalt «Key Investor Information Document» (KIID) i henhold til nasjonale regler som gjennomfører UCITS IV-direktivet artikkel 78 til artikkel 82 og artikkel 94, kan utarbeide et nøkkelinformasjonsdokument («Key Information Document», KID) etter reglene i PRIIPs-forordningen. Fristen for medlemsstatene til å vedta og offentliggjøre de nødvendige reglene for å gjennomføre direktivendringen var 30. juni 2022, og reglene skulle anvendes fra 1. januar 2023.

Artikkel 33 pålegger Kommisjonen å evaluere forordningen. Som nevnt la EU-Kommisjonen 24. mai 2023 frem forslag til endringer i PRIIPs-forordningen, som en del av EUs «retail investment strategy».

Artikkel 34 fastsatte opprinnelig at forordningen skulle anvendes i EU fra 31. desember 2016. I desember 2016 ble tidspunktet utsatt til 1. januar 2018, jf. Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/2340 av 14. desember 2016.

3.2 Nærmere om kommisjonsforordningene med utfyllende regler om nøkkelinformasjon

Som nevnt i punkt 3.1, vedtok Kommisjonen i mars 2017 kommisjonsforordning (EU) 2017/653. Den angir tekniske reguleringsstandarder for presentasjon, innhold, gjennomgåelse og endring av nøkkelinformasjonsdokumentene, og vilkårene for å oppfylle kravet om å gjøre slike dokumenter tilgjengelige. Kommisjonsforordningen trådte i kraft 2. mai 2017, og ble anvendt fra 1. januar 2018, i likhet med selve PRIIPs-forordningen. Kommisjonsforordningen er på vanlig måte basert på forslag fra EUs tre tilsynsbyråer på finansmarkedsområdet EBA, EIOPA og ESMA («ESAene»). En tidligere forordning vedtatt av Kommisjonen i juni 2016 ble avvist av Parlamentet i september 2016, se bl.a. pkt. 4 i fortalen til forordning (EU) 2016/2340.

Kommisjonen ba i 2018 de tre ESAene om å utarbeide utkast til regler for håndtering av informasjon om verdipapirfond, jf. overgangsperioden i PRIIPs-forordningen artikkel 32, og den tilsvarende overgangsordningen i kommisjonsforordning (EU) 2017/653 artikkel 14 nr. 2, som begge løp frem til 31. desember 2019, og å blant annet se nærmere på informasjon som skal gis om kostnader, scenarioer for verdiutvikling («performance scenarios») og risikoindikatorer.

ESAene vurderte både de spesielle spørsmålene knyttet til å samordne kravene til informasjon om verdipapirfond og kravene til informasjon om PRIIPs, og de mer generelle spørsmålene knyttet til kravene om informasjon om PRIIPs i kommisjonsforordning (EU) 2017/653.

I påvente av avklaring ble overgangsperioden i PRIIPs-forordningen artikkel 32 forlenget med to år til 31. desember 2021, jf. Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2019/1156 av 20. juni 2019 omtalt over. I juli 2019 vedtok Kommisjonen en tilsvarende endring i kommisjonsforordningen, slik at adgangen etter kommisjonsforordningen artikkel 14 nr. 2 til å benytte «UCITS-KIID» i stedet for «PRIIPs-KID» for å gi informasjon om underliggende investeringer i verdipapirfond ble forlenget med to år til 31. desember 2021, jf. kommisjonsforordning (EU) 2019/1866 med endring av kommisjonsforordning (EU) 2017/653 artikkel 18.

Etter en omfattende prosess, der ESAene blant annet gjennomførte høringer, fremmet de i februar 2021 utkast til diverse endringer i kommisjonsforordning (EU) 2017/653.

Kommisjonen vedtok 6. september 2021, i tråd med forslagene fra ESAene fra februar 2021, «Delegert kommisjonsforordning (EU) 2021/2268 av 6. september 2021 om endring av de tekniske reguleringsstandardene fastsatt i delegert kommisjonsforordning (EU) 2017/653 med hensyn til den underliggende metoden og presentasjonen av resultatscenarioer, presentasjonen av kostnader og metoden for beregning av sammenfattende kostnadsindikatorer, presentasjonen av og innholdet i opplysninger om tidligere resultater og presentasjonen av kostnader for sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) som tilbyr en rekke investeringsmuligheter, og tilpasning av overgangsordningen for PRIIP-produsenter som tilbyr andeler i fond nevnt i artikkel 32 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 som underliggende investeringsmuligheter med den forlengede overgangsordningen fastsatt i nevnte artikkel». Kommisjonsforordningen ble publisert 20. desember 2021 og trådte i kraft 9. januar 2022. Den skulle opprinnelig anvendes fra 1. juli 2022, men tidspunktet for anvendelse ble våren 2022 endret til 1. januar 2023, jf. kommisjonsforordning (EU) 2022/975. Kommisjonsforordning 2021/2268 inneholder for det første endringer i kravene til metode for beskrivelse av «performance scenarios» for å redusere pro-syklikalitet. I tillegg stiller den krav om tydeligere advarsler om forutsetningene brukt i prognosene. Videre endres standardene for å presentere tidligere verdiutvikling for visse typer verdipapirfond, alternative investeringsfond og forsikringsbaserte produkter. Kravene til beskrivelse av «summary cost indicators» og av de viktigste kostnadselementene er også endret. Formålet med disse endringene er å gjøre det enklere å sammenligne forskjellige typer PRIIPs. Metoden for å beregne transaksjonskostnader, samt reglene for å beregne kostnader for forsikringsprodukter som tilbyr mange alternative investeringsvalg («Multi-Option-Products»), er også justert. De nye reglene for PRIIPs-KID innebærer en harmonisering mellom PRIIPs-KID og UCITS-KIID.

Kommisjonsforordning (EU) 2017/653 er, som nevnt i punkt 1, vedtatt tatt inn i EØS-avtalen ved EØS-komitébeslutning nr. 67/2020. Kommisjonsforordning (EU) 2021/2268 er vedtatt tatt inn i EØS-avtalen ved EØS-komitébeslutning nr. 148/2022 av 29. april 2022. Kommisjonsforordning (EU) 2022/975 er vedtatt tatt inn i EØS-avtalen ved EØS-komitébeslutning nr. 19/2023 av 3. februar 2023. Ikrafttredelse av de to sistnevnte EØS-komitébeslutningene er knyttet til ikrafttredelse av EØS-komitébeslutning nr. 67/2020. Disse to beslutningene vil tre i kraft når EØS-komitébeslutning nr. 67/2020 trer i kraft.

3.3 Kommisjonsforordning (EU) 2016/1904 om produktintervensjon

Kommisjonen vedtok, som nevnt i punkt 3.1, i juli 2016, kommisjonsforordning (EU) 2016/1904 om produktintervensjon. Forordningen ble publisert 29. oktober 2016, og trådte i kraft 18. november 2016, med anvendelse fra 31. desember 2016.

Artikkel 1 i forordningen inneholder en liste med kriterier og faktorer EIOPA skal vurdere og ta hensyn til for å avgjøre når markedsføring, distribusjon eller salg av visse forsikringsbaserte investeringsprodukter eller en type finansiell virksomhet eller praksis skaper et betydelig problem knyttet til investorvernet eller en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller mot stabiliteten i hele eller deler av finanssystemet i EU. Listen inneholder 18 punkter, mange av punktene har også underpunkter.

Artikkel 2 i forordningen inneholder en tilsvarende liste med 18 punkter, til dels med underpunkter, med kriterier og faktorer tilsynsmyndigheten skal vurdere og hensynta ved utøvelse av sin myndighet til å foreta produktintervensjon i forbindelse med forsikringsbaserte investeringsprodukter.

4 Gjeldende norsk rett om informasjon til investorer

Norsk rett har allerede flere regler som stiller krav om at det skal gis informasjon til potensielle investorer om forskjellige typer investeringsprodukter.

For sammensatte investeringsprodukter produsert av finansforetak er det gitt regler om opplysningsplikt blant annet i forskrift 12. september 2016 nr. 1502 om finansforetak og finanskonsern (finansforetaksforskriften) § 16-2. Paragraf 16-2 annet ledd fastsetter nærmere krav til informasjon som skal gis før det inngås avtale om salg av sammensatte produkter. Paragraf 16-2 første ledd fastsetter at visse bestemmelser i verdipapirregelverket gjelder tilsvarende for finansforetaks rådgivning om og salg av sammensatte produkter.

Finansforetaksforskriften § 16-2 er en videreføring av forskrift 25. september 2006 nr. 1317 om opplysningsplikt ved tilbud om kjøp av sammensatte produkter. I den opprinnelige forskriften § 2 bokstav a var sammensatte produkter definert som

«spareprodukter som er satt sammen av en innskudds- eller obligasjonsdel og en derivatdel der kundens avkastning er knyttet til indekser eller andre nærmere definerte markedsvariabler, som aksjer, renter, råvarer, valuta eller porteføljer av enkeltaksjer, herunder aksjeindekserte obligasjoner og bankinnskudd med aksjeavkastning».

Finanstilsynet har gitt nærmere informasjon i sitt rundskriv 4/2008 Sammensatte produkter – endringer i forskrift om opplysningsplikt ved tilbud om kjøp av sammensatte produkter.

Verdipapirhandelloven inneholder bestemmelser om informasjon til kunden, og regler om prospektkrav. Formålet med et prospekt er å gi investorene relevant informasjon for å vurdere investering i finansielle instrumenter. Verdipapirhandelloven § 9-5 inneholder en egen regel om at deler av verdipapirhandelloven kommer til anvendelse ved salg og rådgivning knyttet til strukturerte innskudd. Dette gjelder både når det er et verdipapirforetak og når det er en kredittinstitusjon som selger eller gir råd. Strukturerte innskudd er i verdipapirhandelloven § 2-8 første ledd definert som

«innskudd hvor hovedstolen skal tilbakebetales i sin helhet ved forfall og hvor avkastningen kan avhenge av:

1. en indeks eller en kombinasjon av indekser som ikke i sin helhet er knyttet til en renteindeks,

2. et finansielt instrument eller en kombinasjon av finansielle instrumenter,

3. en vare eller en kombinasjon av varer eller andre fysiske eller ikke-fysiske eiendeler, eller

4. en valuta eller en kombinasjon av valutaer».

Strukturerte innskudd er en undergruppe av sammensatte investeringsprodukter. Kredittinstitusjoner er en undergruppe av finansforetak. Det er derfor noe overlapp mellom regelsettene hhv. for finansforetaks informasjon om sammensatte produkter og for kredittinstitusjoners informasjon om strukturerte innskudd.

For verdipapirfond er det krav til forvaltningsselskapet om å utarbeide «nøkkelinformasjon» om fondet for investorene i et eget «Key Investor Information Document» (KIID). Nøkkelinformasjonen skal holdes oppdatert og tilgjengelig på forvaltningsselskapets nettsted. Kravene til nøkkelinformasjon for verdipapirfond følger av verdipapirfondloven §§ 8-3 og 8-4 med forskrifter. Disse reglene gjennomfører EØS-regler som svarer til Europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/65/EF med senere endringer (UCITS-direktivet).

For alternative investeringsfond er det for det første generelle krav til forvalter om å gi informasjon om fondene til investorer. Disse reglene følger av lov 20. juni 2014 nr. 28 om alternative investeringsfond (AIF-loven) § 4-2 med forskrifter. Reglene gjennomfører krav i Europaparlaments- og rådsdirektiv 2011/61/EU (AIFM-direktivet). For fond som markedsføres til ikke-profesjonelle investorer, er det i tillegg krav om at forvalter utarbeider «nøkkelinformasjon». Nøkkelinformasjonen skal holdes oppdatert og tilgjengelig på forvalters internettside. Reglene om nøkkelinformasjon om alternative investeringsfond følger av AIF-loven § 7-2 og av forskrift 26. juni 2014 nr. 877 til lov om forvaltning av alternative investeringsfond (AIF-forskriften) §§ 7-1 og 7-2. Det er lagt til grunn at det er adgang, men ikke krav, etter AIFM-direktivet til å ha nasjonale regler om nøkkelinformasjon til ikke-profesjonelle investorer, jf. Prop. 77 L (2013–2014) Lov om forvaltning av alternative investeringsfond punkt 14.3. EU har vedtatt endringer i AIFM-direktivet som ennå ikke er tatt inn i EØS-avtalen. Kommisjonen foreslo i november 2021 også nye endringer, se COM(2021) 721. Dette endringsdirektivet kan ventes å bli vedtatt i EU våren 2024.

For forsikringsbaserte investeringsprodukter er det krav til informasjon som skal gis til kunden i forsikringsavtaleloven og i forsikringsformidlingsloven. Finanstilsynet har redegjort for kravene i sitt rundskriv 14/2016 Informasjon og rådgivning ved salg av livsforsikring med investeringsvalg.

Stortinget vedtok i 2021 ny lov om forsikringsformidling, jf. lovvedtak 23 (2021–2022) Lov om forsikringsformidling (forsikringsformidlingsloven), jf. Innst. 53 L (2021–2022) Innstilling fra finanskomiteen om lov om forsikringsformidling (forsikringsformidlingsloven), jf. Prop. 233 LS (2020–2021) Lov om forsikringsformidling (forsikringsformidlingsloven) og samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 214/2018 av 26. oktober 2018 om innlemmelse i EØS-avtalen av direktiv (EU) 2016/97 og direktiv (EU) 2018/411). Loven trådte i kraft 1. januar 2022, med unntak av § 9-2 første ledd som trådte i kraft 1. juli 2022. Det følger av forsikringsformidlingsloven § 9-2 første ledd at forsikringsformidlingsforetak skal ha systemer og rutiner for å sikre etterlevelse av regler om opplysningsplikt og om utforming av kundeavtaler gitt i eller i medhold av forsikringsavtaleloven. Forsikringsavtaleloven ble endret ved lovvedtak 37 (2021–2022) Lov om endringer i forsikringsavtaleloven mv. (forsikringsdistribusjon mv.), jf. Innst. 131 L (2021–2022) Innstilling fra justiskomiteen om Endringer i forsikringsavtaleloven mv. (forsikringsdistribusjon mv.), jf. Prop. 234 L (2020–2021) Endringer i forsikringsavtaleloven mv. (forsikringsdistribusjon mv.). Lov 18. februar 2022 nr. 5 om endringer i forsikringsavtaleloven mv. (forsikringsdistribusjon mv.) trådte i kraft 1. juli 2022. Endringene i forsikringsavtaleloven gjennomfører sammen med forsikringsformidlingsloven EØS-regler som svarer til deler av direktiv (EU) 2016/97 om forsikringsdistribusjon. Forsikringsdistribusjonsdirektivet omfatter regler om prekontraktuelle opplysnings- og rådgivningsplikter overfor forsikringskunder både ved distribusjon fra forsikringsforetaket selv og ved forsikringsformidling. Endringene i forsikringsavtaleloven innebærer at reglene om disse pliktene samles i forsikringsavtaleloven og en forskrift til loven.

Finansavtaleloven kapittel 3 inneholder blant annet omfattende opplysningsplikter for de som yter banktjenester, kredittjenester og betalingstjenester og tjenester som gjelder investering og individuelle pensjoner, jf. §§ 3-22 til 3-39 og definisjonen av finansiell tjeneste i § 1-3.

5 Forslag til ny lov om nøkkelinformasjon om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter

5.1 Regelverksstruktur – egen lov

5.1.1 Forslaget i høringsnotatet

Finanstilsynet har i høringsnotatet fra 2016 om gjennomføring av PRIIPs-forordningen vist til at reglene i PRIIPs-forordningen gjelder for produkter som produseres av verdipapirforetak, forvaltningsselskap for verdipapirfond og forvaltere av alternative investeringsfond, i tillegg til produkter som produseres av finansforetak. Det vil derfor ikke være tilstrekkelig å gi regler som gjennomfører PRIIPs-forordningen med hjemmel i finansforetaksloven. Finanstilsynet har foreslått at det gis en ny egen lov om krav til nøkkelinformasjon om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter («PRIIPs-loven») for å gjennomføre PRIIPs-forordningen i norsk rett.

5.1.2 Høringsinstansenes syn

Finans Norge, Pensjonskasseforeningen og Verdipapirfondenes forening støtter forslaget om at PRIIPs-forordningen gjennomføres i norsk rett ved en ny tverrgående lov. Ingen av høringsinstansene har vært negative til forslaget. Finans Norge gir også uttrykk for at loven i hovedsak bør avgrenses til å gjennomføre de materielle sidene av forordningen, og at Finanstilsynets forhold og kompetanse så langt som mulig bør reguleres av finanstilsynsloven.

5.1.3 Departementets vurdering

Departementet slutter seg til Finanstilsynets forslag om at PRIIPs-forordningen gjennomføres i en egen lov om nøkkelinformasjon for sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter. PRIIPs gir regler som får virkning for finansforetak regulert i finansforetaksloven, avtaler om forsikring regulert i forsikringsavtaleloven, verdipapirhandel regulert i verdipapirhandelloven, forvaltningsselskap for verdipapirfond og forvaltere av alternative investeringsfond, regulert i henholdsvis verdipapirfondloven og AIF-loven. For at de ulike aktørene lett skal få oversikt over reglene som gjelder på deres felt, ville det vært et alternativ å innta reglene i de ulike lovene. EØS-rettens krav om gjennomføring av forordninger «som sådan», innebærer imidlertid at en forordning som er innlemmet i EØS-avtalen, ikke skal skrives om, splittes opp eller gjennomføres i flere ulike lover eller forskrifter. Å innlemme reglene i de ulike lovene, ville dessuten innebære mange gjentakelser i lovverket. Departementet har på denne bakgrunn kommet til at det vil være mest hensiktsmessig å gjennomføre forordningen i en egen lov.

EØS-avtalen artikkel 7 fastsetter at rettsakter som svarer til EU-forordninger som er innlemmet i avtalen, skal gjøres til del av den interne rettsordenen «som sådan». Det er imidlertid adgang til, og kan være plikt til, å supplere en forordning med nasjonale regler for å sikre at formålet med forordningen oppnås. Forordninger som er tatt inn i EØS-avtalen, inkorporeres normalt i norsk rett gjennom en lov- eller forskriftsbestemmelse som fastsetter at den underliggende EU-forordningen, med de tilpasninger som følger av protokoll 1, det aktuelle vedlegget og avtalen for øvrig, gjelder som lov eller forskrift.

5.2 Regelverksstruktur – gjennomføringsbestemmelse

5.2.1 Forslaget i høringsnotatet

Finanstilsynet har i høringsnotatet foreslått en bestemmelse om at PRIIPs-forordningen skal gjelde som norsk lov. I tillegg er det foreslått en forskriftshjemmel til å fastsette nærmere bestemmelser om utarbeidelsen av nøkkelinformasjon og om plikten til å gjøre informasjonen tilgjengelig, jf. høringsnotatet § 4.

5.2.2 Høringsinstansenes syn

Ingen av høringsinstansene har uttalt seg om forslaget.

5.2.3 Departementets vurdering

Departementet slutter seg til forslaget om at EØS-reglene som svarer til forordningen gjennomføres i norsk rett ved inkorporasjon, og at det inntas en standard inkorporasjonsbestemmelse.

Lovforslaget inneholder for det første en henvisning som innebærer at forordningen, slik den er når den er tatt inn i EØS-avtalen med tilpasninger, gjelder som norsk lov. Relevante endringsrettsakter til PRIIPs-forordningen inntas også i inkorporasjonsbestemmelsen. Lovforslaget inneholder videre hjemmel for departementet til i forskrift å gjennomføre kommisjonsrettsakter fastsatt med hjemmel i PRIIPs-forordningen. Dette omfatter kommisjonsforordningene med utfyllende regler om henholdsvis vilkår for myndighetstiltak og nøkkelinformasjon.

Det foreslås i tillegg en hjemmel for departementet til å gjennomføre mindre endringer i selve PRIIPs-forordningen i forskrifts form, selv om forordningen er gjennomført ved lov. Dette er samme type derogasjonshjemmel som er gitt i annen lovgivning på finansmarkedsområdet som gjennomfører EØS-regler som svarer til EU-forordninger. Se for eksempel lov om EØS-finanstilsyn § 6 annet ledd og verdipapirhandelloven § 7-1 tredje ledd.

Det vises til lovforslaget § 2.

5.3 Regelverksstruktur – definisjoner

5.3.1 Forslaget i høringsnotatet

PRIIPs-forordningen artikkel 4 inneholder definisjoner av åtte forskjellige begreper som brukes i forordningen. I høringsnotatet er det foreslått å lovfeste definisjoner av fem begreper som svarer helt eller delvis til fem av de definerte begrepene i forordningen. Dette er begrepene «ikke-profesjonell investor», «sammensatt investeringsprodukt», «forsikringsbasert investeringsprodukt», «sammensatt og forsikringsbasert investeringsprodukt» og «varig medium». Det er ikke foreslått å lovfeste definisjonene for «produsent av sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer», «person som selger et PRIIP» og «vedkommende myndigheter».

I høringsnotatet er det foreslått å definere ikke-profesjonell investor som «fysisk eller juridisk person som ikke er profesjonell kunde som nevnt i verdipapirforskriften § 10-2 eller kunde som behandles som profesjonell etter verdipapirforskriften § § 10-4 og 10-5».

Utkastet til definisjoner av sammensatt investeringsprodukt, av forsikringsbasert investeringsprodukt og av sammensatt og forsikringsbasert investeringsprodukt gjengir ordlyden i forordningen.

Utkastet til definisjon av «varig medium» gjengir definisjonen av varig medium i verdipapirfondloven § 1-2 første ledd nr. 10.

5.3.2 Høringsinstansenes syn

Ingen av høringsinstansene har uttalt seg om forslaget.

5.3.3 Departementets vurdering

Departementet viderefører forslaget i høringsnotatet om å innta definisjoner for «ikke-profesjonell investor» og «varig medium» i PRIIPs-loven, og å la være å innta definisjonene av «produsent av sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer», «person som selger et PRIIP» og «vedkommende myndigheter». I motsetning til Finanstilsynet, foreslår ikke departementet at det i PRIIPs-loven skal inntas definisjoner av begrepene «sammensatt investeringsprodukt», «forsikringsbasert investeringsprodukt» og «sammensatt og forsikringsbasert investeringsprodukt».

Det bør, slik departementet ser det, ikke være nødvendig å gi en egen norsk lovbestemmelse om definisjoner som uansett vil følge direkte av forordningen når denne er gjennomført som norsk lov. På samme måte som for de tre definisjonene i forordningen som ikke er foreslått lovfestet i lovutkastet, mener departementet at definisjonene av «sammensatt investeringsprodukt», av «forsikringsbasert investeringsprodukt» og av «sammensatt og forsikringsbasert investeringsprodukt», vil følge av forordningen, og at det ikke er behov for å gjenta disse i norsk lovtekst.

To av definisjonene i forordningen, henholdsvis av ikke-profesjonell investor og av varig medium, viser til definisjoner i to EU-direktiver. De to direktivene, direktiv 2014/65/EU (MiFID II) og direktiv 2009/65/EF (UCITS IV), er tatt inn i EØS-avtalen og gjennomført i norsk rett. Det foreligger derfor allerede tilsvarende definisjoner i norsk rett. Departementet mener derfor at det bør gis en definisjon i loven som tilsvarer de aktuelle direktivbestemmelsene.

Definisjonen av varig medium i forordningen artikkel 4 nr. 7 viser til definisjonen i UCITS IV-direktivet artikkel 2 nr. 1 bokstav m. Denne definisjonen er gjennomført i verdipapirfondloven § 1-2 første ledd nr. 10. Departementet foreslår at det, i stedet for å gjengi definisjonen av varig medium, vises til definisjonen i verdipapirfondloven § 1-2 første ledd nr. 10.

Definisjonen av ikke-profesjonell investor i PRIIPs-forordningen bygger på definisjonene av profesjonell kunde og ikke-profesjonell kunde i direktiv 2014/65/EU (MiFID II) artikkel 4 nr. 1 punkt 10 og 11. Begrepet ikke-profesjonell investor etter forordningen omfatter både ikke-profesjonell kunde som angitt i MiFID II og kunde som omhandlet i forsikringsdistribusjonsdirektivet som ikke kan regnes som profesjonell kunde som definert i MiFID II.

Verdipapirforskriften, som det er vist til i utkastet til definisjon i høringsnotatet, er senere endret. Reglene i MiFID II om profesjonell og ikke-profesjonell kunde er nå gjennomført i verdipapirhandelloven.

Verdipapirhandelloven § 10-6 angir hvilke kunder som skal anses som profesjonelle kunder. Disse reglene gjennomfører MiFID II artikkel 4 nr. 1 punkt 10, jf. vedlegg II til direktivet. Det er adgang til å avtale at en profesjonell kunde likevel skal behandles som en ikke-profesjonell kunde, jf. direktivet vedlegg II punkt I og verdipapirhandelloven § 10-6 tredje ledd. Motsatt kan det også avtales at en ikke-profesjonell kunde kan omklassifiseres til og behandles som en profesjonell kunde, jf. direktivet vedlegg II punkt II og verdipapirhandelloven § 10-8, jf. § 10-7 annet ledd. Verdipapirhandelloven § 10-7 første ledd definerer ikke-profesjonell kunde som kunder som verken anses som profesjonell etter § 10-6 eller er omklassifisert til profesjonell etter § 10-8.

Investeringsprodukter som omhandlet i PRIIPs-forordningen kan tilbys av blant annet finansforetak, verdipapirforetak, forvaltningsselskap for verdipapirfond og forvaltere av alternative investeringsfond. Lovene som regulerer disse forskjellige foretakstypene, inneholder bestemmelser om forholdet til kunder eller investorer. Se blant annet finansforetaksloven kapittel 16, verdipapirhandelloven kapittel 10, verdipapirfondloven kapittel 8 og AIF-loven kapittel 7. Det er også regler om informasjon til kundene i finansavtaleloven og forsikringsavtaleloven. I verdipapirhandelloven og AIF-loven skilles det eksplisitt mellom henholdsvis profesjonelle og ikke-profesjonelle kunder og profesjonelle og ikke-profesjonelle investorer. Definisjonen av ikke-profesjonell investor i AIF-loven § 1-2 bokstav l viser til definisjonen av ikke-profesjonell kunde i verdipapirhandelloven § 10-7.

På denne bakgrunn foreslås det å utforme en definisjon av ikke-profesjonell investor som viser til kundebegrepet i finansavtaleloven, forsikringsavtaleloven, finansforetaksloven, verdipapirhandelloven og annen relevant lovgivning, kombinert med en avgrensning mot profesjonelle kunder slik dette er definert i verdipapirhandelloven.

Det vises til lovforslaget § 3.

5.4 Hjemmel for å kunne utvide virkeområdet for krav om nøkkelinformasjonsdokument

5.4.1 Forslaget i høringsnotatet

Finanstilsynet har i høringsnotatet vist til at pensjonsprodukter er unntatt fra forordningens virkeområde, men at det fremgår av fortalen avsnitt 8 at forordningen ikke skal være til hinder for at medlemsstatene kan utvide omfanget av produkter det skal utarbeides nøkkelinformasjonsdokument for.

Finanstilsynet har i høringsnotatet redegjort nærmere for følgende fire produkttyper:

fripoliser med investeringsvalg etter foretakspensjonsloven

pensjonskapitalbevis med investeringsvalg etter innskuddspensjonsloven

pensjonsbevis med investeringsvalg etter tjenestepensjonsloven

individuelle pensjonsordninger (både pensjonsspareavtale og pensjonsforsikringsavtale) med investeringsvalg etter lov om individuell pensjonsordning (IPS).

Finanstilsynet drøfter deretter om disse produkttypene bør underlegges kravene i forordningen, og skriver, jf. punkt 3.2 side 17:

«Etter Finanstilsynets vurdering er det mye som taler for at fripoliser, pensjonskapitalbevis, pensjonsbevis og individuelle pensjonsordninger (IPS), både pensjonsspareavtale og pensjonsforsikringsavtale, alle med investeringsvalg, bør omfattes av krav til nøkkelinformasjonsdokument. I vurderingen er det lagt avgjørende vekt på at beslutninger knyttet til pensjonssparing ofte har lang tidshorisont da sparekapitalen ikke kan tas ut av institusjonen på annen måte enn flytting til ny pensjonsleverandør. Dette kan innebære et stort informasjons- og veiledningsbehov. Nøkkelinformasjonsdokument kan dessuten bidra til å gjøre det lettere å sammenligne ellers like produkter, og et mer effektivt flyttemarked for slike pensjonsprodukter.

Før forordningens krav gjøres gjeldende for pensjonsprodukter, er det behov for en gjennomgang av eksisterende informasjonskrav i forsikringsavtalelov, tjenestepensjonslover mv. Det må vurderes om krav til nøkkelinformasjonsdokument skal komme i tillegg til gjeldende regler, eller om de skal erstatte hele eller deler av dagens krav til informasjon til forsikringstaker. Finanstilsynet har ikke lagt opp til at det foretas en slik gjennomgang nå. Ettersom det foreløpig ikke er fastsatt utfyllende regler (tekniske reguleringsstandarder) om bl.a. krav til nøkkelinformasjon, er det vanskelig å foreta en slik vurdering nå.»

Finanstilsynet har på denne bakgrunn foreslått en hjemmel for departementet til å fastsette i forskrift at loven helt eller delvis skal gjelde for andre produkter som har tilsvarende egenskaper som sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter.

5.4.2 Høringsinstansenes syn

Alle høringsinstansene som har hatt realitetsmerknader, med unntak av Justis- og beredskapsdepartementet, har uttalt seg om forslaget om en hjemmel for å kunne utvide virkeområdet for krav om nøkkelinformasjonsdokument. Merknadene er dels til spørsmålet om det bør være en hjemmel som foreslått, dels til hva slags produkter virkeområdet bør utvides til å omfatte, og dels til hvordan prosessen bør være ved en eventuell utvidelse av virkeområdet ved forskrift.

Forbrukerombudet, Advokatforeningen, Akademikerne, Aktuarkonsulenters Forum,LO og Verdipapirfondenes forening er enige i at det bør være hjemmel til å utvide virkeområdet ved forskrift.

Forbrukerombudet og LO mener PRIIPs-loven også bør gjelde for de pensjons- og forsikringsproduktene Finanstilsynet har trukket frem i høringsnotatet. LO forutsetter at dette ikke vil endre det materielle innholdet i dagens forbrukervern på pensjons- og forsikringsområdet. Akademikerne mener det bør vurderes om virkeområdet bør utvides til å omfatte innskuddspensjon med investeringsvalg i tillegg til de individuelle pensjonsproduktene som er drøftet i høringsnotatet.

Verdipapirfondenes forening er enig i at sterke forbrukervernhensyn gjør seg gjeldende ved rådgivning om og salg av pensjonsprodukter med investeringsvalg, og at slike pensjonsprodukter har mange fellestrekk med sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter omfattet av forordningen. Dette kan tilsi at de bør være underlagt samme krav til nøkkelinformasjon. Verdipapirfondenes forening fremhever imidlertid at informasjonskravene må vurderes helhetlig for de forskjellige produkttypene, og at det er viktig med høring av eventuelle forslag til utvidelse av virkeområdet.

Den Norske Aktuarforening, Finans Norge og Pensjonskasseforeningen går imot den foreslåtte hjemmelen og utvidelse av virkeområdet til de nevnte individuelle pensjonsproduktene. Den Norske Aktuarforening påpeker at nøkkelinformasjon etter PRIIPs-forordningen er basert på faktisk oppnådd avkastning de siste årene, mens pensjon er langsiktig sparing med en tidshorisont på normalt over 10 år, og at informasjon etter PRIIPs-regelverket for pensjonsprodukter vil bli villedende. Både Den Norske Aktuarforening og Pensjonskasseforeningen fremhever også at fripoliser, pensjonskapitalbevis og pensjonsbevis ikke er tegnet som individuelle avtaler, men er en fortsettelse av kollektive ytelsesordninger, innskuddsordninger og hybride ordninger. Den Norske Aktuarforening mener det vil være urimelig å legge en standard til grunn for informasjon til medlemmer i en kollektiv ordning, og en annen standard til grunn for informasjon når man har gått ut av ordningen. Pensjonskasseforeningen trekker også frem at pensjonskassenes kunder er arbeidsgiverforetak i privat og offentlig sektor, og at de nevnte produktene ikke er relevante for pensjonskassers offentlige pensjonsordninger. Finans Norge viser også til at EU-kommisjonens tekniske standard fra mars 2017 om bruk av avkastningsforutsetninger for å utarbeide nøkkelinformasjon ikke er tilpasset pensjonsprodukter, og vil gi overdrevent optimistiske prognoser etter noen år med fallende renter og stabilt oppadgående aksjemarkeder. Finans Norge påpeker også at salg av pensjonsprodukter med investeringsvalg allerede er undergitt et omfattende offentlig regelverk, og at det i tillegg foreligger bransjeregler om avkastningsprognoser som sikrer god og nøktern informasjon til kundene om hvilken avkastning de kan forvente. Finans Norge har også opplyst at europeisk bank- og forsikringsnæring har spilt inn en rekke problemstillinger knyttet til avklaring av virkeområdet, som for eksempel om valutaderivater brukt som sikringsinstrumenter er omfattet av kravet til utarbeidelse av nøkkelinformasjon.

5.4.3 Departementets vurdering

Departementet slutter seg til Finanstilsynets forslag om at det bør være adgang til å utvide virkeområdet for krav om nøkkelinformasjon til å omfatte andre investeringsprodukter enn de som er omfattet av forordningen, og til at det bør være adgang til å fastsette en slik utvidelse ved forskrift. Se lovforslaget § 1 første ledd.

Departementet er enig i at det, før eventuelt vedtak om utvidelse av virkeområdet for forordningen slik den er gjennomført i norsk rett, bør gjennomføres høring av utkast til slik forskrift.

Departementet viser også til at Kommisjonen, som nevnt over, i september 2021 vedtok en forordning med endringer i de utfyllende reglene i kommisjonsforordningen fra 2017 om informasjonen som skal gis i nøkkelinformasjonsdokumentet. De endrede reglene anvendes i EU fra 1. januar 2023. Noe av formålet med disse endringene var å gjøre kravene mer anvendelige for flere typer investeringsprodukter. Tilsvarende regler vil gjelde i Norge ved ikrafttredelse av EØS-komitébeslutningen om innlemmelse av PRIIPs-forordningen, og gjennomføring av kommisjonsforordningen i norsk rett.

5.5 Tilsyn og sanksjoner

5.5.1 Gjeldende rett

Finanstilsynet har i høringsnotatet fra 2016 om gjennomføring av PRIIPs-forordningen punkt 9.2 redegjort slik for gjeldende rett om administrative sanksjoner og andre tiltak:

«Finanstilsynsloven § 4 inneholder generelle påleggshjemler for Finanstilsynet, herunder pålegg om retting dersom et foretak under tilsyn ikke har overholdt sine plikter i henhold til bestemmelser gitt i eller i medhold av lov. Videre kan Finanstilsynet i medhold av finanstilsynsloven § 4a gi pålegg om stans av virksomhet, dersom Finanstilsynet antar at noen driver virksomhet som omfattet av finanstilsynsloven § 1 første eller tredje ledd uten nødvendig tillatelse. Uaktsom eller forsettlig overtredelse av pålegg etter § 4a er straffebelagt, jf. finanstilsynsloven § 10 første ledd tredje punktum. Det følger også av § 10 andre ledd at pålegg gitt av Finanstilsynet med hjemmel i bestemmelse gitt i eller i medhold av lov kan følges opp med en daglig løpende mulkt til forholdet er rettet.

I sektorlovgivningen er det tatt inn påleggsbestemmelser som utfyller eller utvider Finanstilsynets kompetanse etter finanstilsynsloven. Det vises blant annet til AIF-loven § 9-3 (pålegg om retting og midlertidig forbud mot utøvelse av virksomhet), verdipapirhandelloven § 15-7 (pålegg mv.), verdipapirfondloven § 11-4 (pålegg om retting) og finansforetaksloven § 22-2 (pålegg og tvangstiltak). Enkelte av sektorlovene har også bestemmelser om overtredelsesgebyr, jf. verdipapirhandelloven § 17-4 som fastsetter at det kan ilegges overtredelsesgebyr for overtredelse av nærmere angitte bestemmelser.

Forannevnte lover inneholder også straffebestemmelser. Disse er enten generelt utformet og omfatter samtlige bestemmelser i loven slik som finansforetaksloven § 22-1, eller fastsetter at kun overtredelse av nærmere bestemte bestemmelser skal kunne medføre straff, se eksempelvis AIF-loven § 11-1, verdipapirhandelloven § 17-3 og verdipapirfondloven § 11-6.

Sektorlovgivningens bestemmelser om påleggskompetanse, overtredelsesgebyr og straff, anses mindre relevante dersom forordningen gjennomføres i ny PRIIPs-lov fordi bestemmelsene bare hjemler pålegg, straff etc. ved overtredelse av vedkommende lover. Dersom forordningen gjennomføres ved henvisning i den enkelte sektorlov, vil bestemmelsene ha relevans.»

Bestemmelsen om straff i verdipapirfondloven ble ved lov 16. desember 2016 nr. 90 om endringer i verdipapirfondloven mv. (UCITS V-direktivet mv.) inntatt i § 11-7, og ikke § 11-6 som det er vist til i tredje avsnitt i sitatet over. Verdipapirhandelloven er også omarbeidet etter at høringsnotatet ble utformet, slik at påleggsbestemmelsen er i § 19-7, regler om overtredelsesgebyr er i kap. 21 og bestemmelser om straff er i § 21-5.

5.5.2 Forslaget i høringsnotatet

I høringsnotatet fra 2016 foreslo Finanstilsynet regler om tilsynsmessig oppfølging og sanksjoner. Som nevnt i punkt 2.3, utarbeidet Finanstilsynet i 2019 et høringsnotat med utkast til regler om overtredelsesgebyr og ledelseskarantene. I høringsnotatet fra 2019 har Finanstilsynet foreslått enkelte endringer i reglene om overtredelsesgebyr mv. foreslått i høringsnotatet fra 2016.

I høringsnotatet punkt 9.4.1 har Finanstilsynet gitt følgende vurdering av tiltak som nevnt i PRIIPs-forordningen artikkel 24 nr. 2 bokstav a til d:

«Finanstilsynet legger til grunn at tiltakene nevnt i artikkel 24 nr. 2 bokstav a) til d) er ordinære forvaltningsmessige reaksjoner.

Forbud mot markedsføring av et investeringsprodukt, jf. bokstav a), kan være aktuelt i tilfeller der markedsføringen av produktet er ulovlig fordi produkt helt mangler nøkkelinformasjonsdokument eller dokumentet har vesentlige mangler. Et pålegg om å suspendere markedsføringen av et produkt, jf. bokstav b), har karakter av midlertidighet sammenlignet med et forbud mot markedsføring. Dette tilsier at vedtak om suspensjon normalt vil inneholde en frist for retting før markedsføringen kan gjenopptas. Finanstilsynet foreslår i PRIIPs-lov § 7 andre ledd at Finanstilsynet kan suspendere eller forby markedsføring av et investeringsprodukt hvis bestemmelsene angitt i § 8 første ledd er overtrådt. Bestemmelsen presiserer Finanstilsynets generelle påleggshjemler etter finanstilsynsloven.

Det fremgår av bokstav c) at det skal kunne gis offentlig advarsel som angir navn på personen som er ansvarlig for overtredelsen. Etter norsk offentlighetslov vil vedtak om sanksjoner eller pålegg være offentlig. Finanstilsynet publiserer brev og tilsynsrapporter på sitt nettsted. Ved overtredelse av krav til nøkkelinformasjon kan det vurderes å ta inn en følgetekst som advarer og opplyser om at et nøkkelinformasjonsdokument ikke tilfredsstiller kravene i loven. Finanstilsynet forholder seg for øvrig til foretaket under tilsyn v/ styret, og ikke til enkeltansatte i virksomheten. Angivelse av enkeltpersoner som er «ansvarlige» for manglende nøkkelinformasjon er dermed lite relevant/praktisk. Tiltaket medfører etter Finanstilsynets vurdering ikke behov for ny regulering.

Tiltaket som innebærer beslutning om å forby at nøkkelinformasjonsdokument gjøres tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer, jf. artikkel 24 nr. 2 bokstav d), får kun anvendelse ved overtredelse av enkelte bestemmelser i forordningen (eksempelvis kravene til innhold, språk og oppdatering av nøkkelinformasjonen). Videre skal Finanstilsynet kunne pålegge å offentliggjøre et nytt nøkkelinformasjonsdokument. Finanstilsynet anser at finanstilsynsloven § 4 nr. 7 om pålegg om retting, vil være tilstrekkelig til å stoppe tilgjengeliggjøring av nøkkelinformasjonsdokument til dokumentet er endret og oppfyller kravene etter norsk regelverk, herunder pålegg om å offentliggjøre nytt nøkkelinformasjonsdokument. Finanstilsynet foreslår likevel en presisering om dette i forslag til PRIIPs-lov § 7 tredje ledd.»

I høringsnotatet punkt 9.4.2 og punkt 9.4.3 har Finanstilsynet drøftet regler om overtredelsesgebyr:

«9.4.2 Administrative sanksjoner – overtredelsesgebyr

PRIIPs-forordningen åpner for nasjonalt valg for den enkelte EØS-stat om overtredelser av PRIIPs-forordningen skal kunne sanksjoneres med overtredelsesgebyr, eller om overtredelser i stedet bare skal kunne sanksjoneres gjennom det vanlige strafferettslige sporet. Det er derfor ingen plikt for norske myndigheter til å innføre overtredelsesgebyr på dette området. Dersom det ikke innføres regler om overtredelsesgebyr, må det gis en straffebestemmelse i forslaget til PRIIPs-lov for at norsk rett skal være i overensstemmelse med EØS-retten på dette punkt.

I Norge er det ikke tradisjon for overtredelsesgebyr på bank- og forsikringsområdet. På verdipapirområdet har imidlertid Finanstilsynet hjemmel for overtredelsesgebyr ved overtredelse av enkelte bestemmelser. For å bidra til effektiv oppfyllelse av EU-reguleringen, er det i økende grad i EU innført overtredelsesgebyrer innenfor hele finansområdet. Forvaltningens bruk av straffelignende reaksjoner reiser imidlertid prinsipielle rettssikkerhetsspørsmål.

Normalt vil pålegg om retting være det mest hensiktsmessige virkemiddelet fordi det virker fremoverskuende, mens straff og overtredelsesgebyr rammer handlinger som allerede har skjedd (bakoverskuende).

I nylig fremlagt forslag til endringer i verdipapirfondloven som følge av gjennomføring av UCITS V-direktivet, jf. Prop. 154 L (2015–2016) Endringer i verdipapirfondloven mv. (UCITS V-direktivet mv.), foreslår Finansdepartementet at det innføres overtredelsesgebyr blant annet for overtredelse av bestemmelsene om nøkkelinformasjon. Finansdepartementet uttaler at det vil være ressursbesparende om Finanstilsynet kan ilegge et overtredelsesgebyr ved mindre alvorlige overtredelser, i stedet for at saken må oversendes til politiet/påtalemyndigheten. Det kan føre til at flere saker enn i dag kan følges opp med en formell reaksjon. Hjemmel til å ilegge overtredelsesgebyr kan i følge departementet bidra til at sanksjoneringen blir mer fleksibel, slik at den i større grad kan tilpasses overtredelsens art og alvorlighetsgrad. Finansdepartementet legger til grunn at straff bør forbeholdes alvorlige eller gjentatte overtredelser, mens overtredelsesgebyr vil være en egnet og hensiktsmessig reaksjon ved mindre alvorlige overtredelser, som alternativ til strafferettslig bot. Det vises til de nærmere drøftelsene og avveiningene som er gjort i proposisjonen punkt 2.4.5.2 som også anses relevante i foreliggende sak.

Finanstilsynet legger avgjørende vekt på at overtredelsesgebyr er foreslått innført for tilsvarende overtredelser etter verdipapirfondloven. Det er vanskelig å se at vurderingen skulle være en annen ved overtredelse av PRIIPs-forordningen enn ved overtredelse av krav til nøkkelinformasjon etter andre regler i finanssektoren. Finanstilsynet foreslår derfor at overtredelsesgebyr kan ilegges for overtredelse av de bestemmelsene som forordningen forutsetter skal kunne sanksjoneres, se forslag til § 8 første ledd.

Forordningens bestemmelse om overtredelsesgebyr omfatter både juridiske og fysiske personer. Øvre grense for overtredelsesgebyr for juridiske personer er betydelig høyere enn for fysiske personer. Finanstilsynet forstår bestemmelsen om fysiske personer slik at den gjelder tilfeller der disse er innehavere av konsesjon til å drive en bestemt type virksomhet, og ikke styret eller andre fysiske personer som må anses ansvarlige for overtredelsen. I Norge kan virksomhet som omfattes av forordningen bare drives av foretak (også enkeltpersonforetak), og overtredelsesgebyr for personlige konsesjonsinnehavere er derfor ikke relevant. For å oppfylle kravet etter forordningen, bør en regel om overtredelsesgebyr likevel omfatte fysiske personer, selv om dette anses lite praktisk. Det kan ikke utelukkes at tillatelse til konsesjonspliktig virksomhet innenfor områder som dekkes av forslaget til ny PRIIPs-lov, i enkelte andre EØS-stater kan gis til fysiske personer. Finanstilsynet vil ha ansvar for å føre tilsyn med investeringsprodukter som markedsføres i Norge, også fra utenlandske tilbydere. Det vises til forslag til PRIIPs-lov § 8 første ledd som legger til grunn et objektivt ansvar som grunnlag for overtredelsesgebyr.

Finanstilsynet har vurdert om overtredelsesgebyr også skal kunne ilegges styremedlemmer, daglig leder eller faktisk leder i foretaket, dersom vedkommende har utvist forsett eller grov uaktsomhet i forbindelse med forholdet som medfører at foretaket er ilagt overtredelsesgebyr. En lignende bestemmelse er inntatt i forslaget til nye regler om overtredelsesgebyr i verdipapirfondloven på basis av regler i UCITS V-direktivet. Overtredelsesgebyr etter verdipapirfondloven vil kunne ramme en rekke overtredelser av ulik karakter, ikke bare reglene om nøkkelinformasjon. I motsetning til UCITS V, stiller ikke PRIIPs-forordningen krav om at enkeltpersoner i foretaket skal kunne ilegges overtredelsesgebyr i tillegg til foretaket. Finanstilsynet mener at det på dette begrensede området ikke er behov for at enkeltpersoner i foretaket skal kunne ilegges overtredelsesgebyr i tillegg til foretaket, og har ikke foreslått dette.

Forordningens artikkel 25 angir momenter som er relevante ved valg av reaksjonsform (forvaltningsmessig tiltak eller overtredelsesgebyr), herunder ved utmåling av overtredelsesgebyr. I forvaltningsloven er det nylig vedtatt saksbehandlingsregler som skal benyttes i forbindelse med vedtak om administrative sanksjoner, jf. lovvedtak 64 (2015–2016) av 12. mai 2016. Se også Prop. 62 L (2015–2016). Disse er foreløpig ikke trådt i kraft, men vil utfylle vurderingene etter forordningen. Finanstilsynet foreslår for øvrig at det etter mønster av forslag til ny verdipapirfondlov § 11-6 ikke fastsettes uttrykkelig regler om utmåling av overtredelsesgebyr i PRIIPs-loven, men at det gis hjemmel til å fastsette dette i forskrift. Denne forskriftshjemmelen vil også kunne benyttes til å fastsette bestemmelser om hvilke forhold som kan tillegges vekt ved avgjørelsen om overtredelsesgebyr skal ilegges, se forslaget til § 8 andre ledd.

Forslaget til ny § 8 inneholder i tillegg regler om forsinkelsesrente, foreldelse av adgangen til å ilegge overtredelsesgebyr og en hjemmel for departementet til å gi nærmere forskrifter om øvre ramme for overtredelsesgebyr. Forordningen legger opp til at det skal gjelde en øvre ramme. Det følger også av de nye saksbehandlingsreglene for administrative sanksjoner i forvaltningsloven, se ny § 44 andre ledd første punktum, at der særloven legger opp til individuell utmåling, er det en plikt til å fastsette en øvre ramme for utmålingen av overtredelsesgebyret. Bakgrunnen er ønsket om å sikre en viss forutberegnelighet for private og at gebyrenes størrelse er gjennomtenkt.

Dersom Finanstilsynet har vedtatt en eller flere forvaltningsrettslige eller administrative sanksjoner, følger det av forordningen at Finanstilsynet skal ha myndighet til å sende, eller kreve at vedkommende foretak sender, melding til investorer med opplysninger om pålegget eller sanksjonen ilagt av Finanstilsynet, og om hvor investoren kan inngi klage eller fremme krav mot foretaket. Bestemmelsen innebærer valgfrihet med hensyn til hvem som skal sende meldingen til kundene. Finanstilsynet anser at det normalt vil være mest hensiktsmessig at foretaket underretter kundene. I forslag til PRIIPs-loven § 7 fjerde ledd foreslår Finanstilsynet å fastsette slik påleggskompetanse.

Forordningen fastsetter at sanksjoner og tiltak skal være omfattet av klageadgang, jf. artikkel 26. Finanstilsynets vedtak om overtredelsesgebyr eller pålegg mv. vil være et enkeltvedtak som kan påklages etter de alminnelige reglene om klage i forvaltningslovens kapittel VI. Finansdepartementet er klageinstans.

9.4.3 Straff

Finanstilsynet foreslår å innta en straffebestemmelse i forslaget til ny PRIIPs-lov § 9 etter mønster av ny verdipapirfondlov § 11-7 slik denne er foreslått i Prop. 154 L (2015–2016). Bestemmelsen i verdipapirfondloven fastsetter straff i form av bøter eller fengsel inntil l ett år for den som grovt eller gjentatte ganger forsettlig eller uaktsomt overtrer nærmere bestemte bestemmelser i verdipapirfondloven, herunder reglene om nøkkelinformasjonsdokument.

UCITS-fond er inntil videre unntatt fra PRIIPs-forordningen og hensynet til at samme type overtredelser bør være gjenstand for lik straff, tilsier at straffebestemmelsen i PRIIPs-loven får samme utforming. Videre vises det til Finansdepartementets uttalelser om at overtredelsesgebyr vil være en egnet og hensiktsmessig reaksjon ved mindre alvorlige overtredelser. Dette betyr at straff skal være forbeholdt grove og gjentatte overtredelser. Finanstilsynet foreslår at de samme bestemmelsene i PRIIPs-loven som forordningen krever skal være gjenstand for administrative sanksjoner og tiltak, skal være straffebelagt da disse utgjør kjerneplikter etter loven.»

I høringsnotatet er det foreslått å lovfeste at Finanstilsynet fører tilsyn med overholdelse av bestemmelsene i denne lov, jf. lovutkastet § 7 første ledd. Videre er det foreslått regler om administrative tiltak, administrative sanksjoner, og straffebestemmelser. Det er for det første foreslått at Finanstilsynet skal kunne suspendere eller forby markedsføring av et investeringsprodukt hvis bestemmelsene som svarer til følgende bestemmelser i forordningen, samt forskrifter med hjemmel i disse bestemmelsene, er overtrådt:

artikkel 5 nr. 1 (plikt til å utarbeide nøkkelinformasjonsdokument),

artikkel 6 (generelle krav til nøkkelinformasjonsdokumentets form og innhold),

artikkel 7 (språkkrav),

artikkel 8 nr. 1 til 3 (nærmere innholdskrav),

artikkel 9 (forbud mot at markedsføringsmateriale inneholder informasjon i strid med opplysningene i nøkkelinformasjonsdokumentet),

artikkel 10 nr. 1 (plikt for produsenten til å gjennomgå regelmessig, og om nødvendig oppdatere, nøkkelinformasjonen),

artikkel 13 nr. 1, 3 og 4 (plikt for rådgiver og selger til å gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig i god tid før avtale blir bindende),

artikkel 14 (nøkkelinformasjonsdokumentet skal gjøres tilgjengelig kostnadsfritt) og

artikkel 19 (produsent, rådgiver og selger skal sørge for klageadgang og, i tilfelle tvister på tvers av landegrensene, effektive fremgangsmåter for å kreve erstatning).

I lovforslaget § 7 om tilsynsmessig oppfølging er det også foreslått adgang til å forby at informasjon som ikke tilfredsstiller kravene til nøkkelinformasjon, gjøres tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer, og adgang til å pålegge produsenter, rådgivere og selgere å opplyse om blant annet administrative sanksjoner og pålegg, jf. lovforslaget § 7 tredje og fjerde ledd.

Overtredelse av de samme bestemmelsene som kan lede til suspensjon av eller forbud mot markedsføring, skal også kunne sanksjoneres administrativt med overtredelsesgebyr, jf. lovutkastet § 8.

I tillegg er det foreslått at grove eller gjentatte overtredelser av de samme bestemmelsene skal kunne straffes med bøter eller fengsel i inntil ett år, jf. lovutkastet § 9.

I høringsnotatet fra 2019 er det foreslått enkelte endringer i forslaget til reglene om overtredelsesgebyr mv. I høringsnotatet punkt 2.3.3 står det:

«Utgangspunktet er at overtredelsesgebyr kan ilegges den som har plikter, eventuelt er ansvarlig, etter den relevante handlingsnormen, med mindre annet er særskilt bestemt i sanksjonshjemmelen. Om et foretak eller fysisk person anses som overtreder, avhenger av hvordan handlingsnormen er nærmere utformet. De fleste av reglene i finansforetaksloven og de andre lovene det nå foreslås å kunne sanksjonere med overtredelsesgebyr, oppstiller plikter/handlingsnormer for foretak under tilsyn. Noen bestemmelser retter seg mot både foretak og fysiske personer, og både mot foretak under tilsyn og andre, se for eksempel finansforetaksloven § 6-1 om meldeplikt ved erverv og avhendelse av kvalifiserte eierandeler i finansforetak. Tilsvarende gjelder for eksempel det å drive konsesjonspliktig virksomhet uten tillatelse. Finanstilsynet finner ikke grunn til å avskjære kompetansen til å ilegge overtredelsesgebyr overfor fysiske personer, blant annet fordi alle EØS-rettsaktene som inneholder bestemmelser om overtredelsesgebyr gir uttrykkelig anvisning på at også fysiske personer skal kunne ilegges administrative sanksjoner.

Finanstilsynet foreslår videre at medvirkning skal kunne sanksjoneres med overtredelsesgebyr på samme måte som hovedovertredelsen. Det tilsvarer de nylig vedtatte reglene i verdipapirhandelloven § 21-13 om overtredelsesgebyr, jf. Prop. 96 LS (2018–2019). Finanstilsynet viser til vurderingene i nevnte proposisjon, se særlig kapittel 7.6.5.3 under overskriften «fysiske» personer, underoverskriften «medvirkning», der blant annet følgende fremgår:

‘Departementet mener et overtredelsesgebyr rettet mot foretaket ofte ikke vil være et tilstrekkelig effektivt og preventivt virkemiddel. Fysiske personer som har hatt en fremskutt rolle i overtredelsene, vil kunne sitte igjen med betydelig fortjeneste eller andre fordeler, uavhengig av om foretaket ilegges overtredelsesgebyr, og vil for øvrig kunne være mye å bebreide for overtredelsene. Det er også avdekket eksempler på at personer gjentatte ganger medvirker til foretaks overtredelser. Medvirkerens forhold vil også etter omstendighetene kunne fremstå som mer graverende enn foretakets overtredelse. Departementet mener på denne bakgrunn at medvirkning generelt bør kunne sanksjoneres på samme måte som hovedovertredelsen, det vil si der det kan ilegges overtredelsesgebyr etter verdipapirhandelloven. Dette gir slik departementet ser det best sammenheng og harmoni med reguleringen i straffebestemmelsen, hvor medvirkning kan straffes, og vil være hensiktsmessig for å oppnå en tilstrekkelig samlet effekt av sanksjonsbestemmelsene.’

De samme hensyn gjør seg gjeldende i lovene som vurderes i foreliggende høringsnotat. Finanstilsynet foreslår på denne bakgrunn at medvirkning til overtredelser skal kunne medføre overtredelsesgebyr på samme måte som etter de nylig vedtatte reglene i verdipapirhandelloven.»

I høringsnotatet fra 2019 foreslås det også bestemmelser om ledelseskarantene. Departementet behandler ikke disse forslagene i denne proposisjonen.

5.5.3 Høringsinstansenes syn

Verdipapirfondenesforening skriver at de er enige med Finanstilsynet i at overtredelser av reglene i PRIIPs-forordningen ikke bør sanksjoneres annerledes enn overtredelser av andre regler om nøkkelinformasjon i finanssektoren. Både Finans Norge og Verdipapirfondenes forening etterlyser en helhetlig vurdering av bestemmelser om overtredelsesgebyr i finanssektoren. Finans Norge skriver at forordningens «katalog» av ulike sanksjonsmidler i formen skiller seg fra Finanstilsynets sanksjonsapparat som følger av finanstilsynsloven § 7. De viser til at de i en rekke høringer om gjennomføring av nye rettsakter på verdipapirområdet har tatt til orde for at EU-regler om overtredelsesgebyr mv. bør underlegges en samlet og konsistent rettsteknisk utforming i norsk rett. I tråd med dette har Finans Norge foreslått at regler om Finanstilsynets kompetanse til å ilegge overtredelsesgebyr samles på ett sted.

Både Finans Norge og Verdipapirenes forening mener at overtredelsesgebyrer bare bør kunne ilegges foretak, og ikke enkeltpersoner i foretakene.

Ingen av de andre høringsinstansene har uttalt seg om forslaget.

Når det gjelder høringsuttalelsene til høringsnotatet fra 2019, viser departementet til gjengivelsene i Prop. 155 LS (2020–2021) Endringer i verdipapirfondloven mv. (gjennomføring av EØS-rett, administrative sanksjoner og andre forvaltningstiltak) og samtykke til godkjenning av fire beslutninger i EØS-komiteen om innlemmelse i EØS-avtalen av forordninger om verdipapirfond og alternative investeringsfond.

5.5.4 Departementets vurdering

Departementet viderefører forslaget i høringsnotatet om at Finanstilsynet skal føre tilsyn med overholdelse av PRIIPs-regelverket, og at PRIIPs-loven skal ha egne bestemmelser om administrative sanksjoner, overtredelsesgebyr og straff. Departementet viderefører også forslaget om at Finanstilsynet skal kunne ilegge overtredelsesgebyr ved overtredelser av bestemmelsene som er angitt i forordningen artikkel 24 nr. 1. Som Finanstilsynet i høringsnotatet fra 2019, foreslår departementet at både fysiske og juridiske personer skal kunne ilegges overtredelsesgebyr og straffes, og at det skal inkludere fysiske personer som har handlet på vegne av et juridisk foretak, samt at anonyme og kumulative feil hos juridiske personer skal omfattes. I motsetning til forslaget i høringsnotatet, foreslår departementet at uaktsomhet skal være tilstrekkelig for å ilegges overtredelsesgebyr og straffes.

Departementet er enig med Finans Norge i at det kan være fordeler ved å samle reglene om Finanstilsynets adgang til å ilegge overtredelsesgebyr og eventuelle andre administrative sanksjoner på «ett sted». På den andre side, er det nyanser på de ulike områdene, som tilsier at en samlet regulering vil kunne bli uoversiktlig. Departementet foreslår ikke å gjøre noe grunnleggende med reguleringsstrukturen knyttet til administrative sanksjoner mv. nå.

Når det gjelder ønsket fra Finans Norge om en mer konsistent rettsteknisk utforming av regler om overtredelsesgebyr mv., viser departementet blant annet til gjennomgangene av regelverk om forvaltningstiltak, administrative sanksjoner og straffehjemler i NOU 2017: 14 Nye regler om markedsmisbruk – sanksjoner og straff. Gjennomføring av markedsmisbruksforordningen og gjennomgang av verdipapirhandellovens regler om sanksjoner og straff, Prop. 96 LS (2018–2019) Endringer i verdipapirhandelloven mv. (prospekt, markedsmisbruk, tilsyn og sanksjoner) og samtykke til deltakelse i en beslutning i EØS-komiteen om innlemmelse av forordning (EU) nr. 596/2014 og (EU) 2017/1129, det nevnte høringsnotatet om overtredelsesgebyr og ledelseskarantene fra 2019 og Prop. 155 LS (2020–2021).

Ved gjennomføring av PRIIPs-forordningen skal det være en nasjonal regel som fastsetter hvilken nasjonale myndighet som fører tilsyn og kan treffe forvaltningsmessige tiltak. Departementet slutter seg til forslaget om at Finanstilsynet skal føre tilsyn med at både produsenter av PRIIP-er og de som gir råd om og selger PRIIP-er, følger de kravene som følger av loven og forskrifter med hjemmel i loven. Relevante bestemmelser i finanstilsynsloven kan anvendes overfor fysiske og juridiske personer som produserer eller gir råd om eller selger PRIIP-er. Det vises til merknaden om dette i merknaden til høringsnotatet § 7 første ledd i høringsnotatet punkt 14. Departementet mener at det også bør presiseres at finanstilsynsloven kommer til anvendelse, jf. lovforslaget § 5.

Departementet slutter seg også til forslaget i høringsnotatet om at Finanstilsynet skal ha myndighet til å suspendere eller forby markedsføring av et investeringsprodukt dersom nærmere krav i regelverket ikke er oppfylt, jf. lovforslaget § 7 annet ledd, jf. § 6 første ledd.

Nasjonale myndigheter skal videre, i henhold til forordningen artikkel 15 nr. 2 og artikkel 17 nr. 1, overvåke markedet for forsikringsbaserte investeringsprodukter og kunne forby eller begrense markedsføring, distribusjon og salg av slike produkter, samt virksomhet eller praksis som utøves av et forsikrings- eller gjenforsikringsselskap, dersom nærmere vilkår er oppfylt. Tilsvarende myndighet til å forby eller begrense markedsføring, distribusjon og salg av visse finansielle instrumenter og strukturerte innskudd, samt finansiell aktivitet eller praksis, følger av forordning (EU) nr. 600/2014 (MiFIR), jf. omtalen av PRIIPs artikkel 17 i punkt 3.1 over. Ordlyden i både PRIIPs artikkel 17 og MiFIR artikkel 42 nr. 1 første punktum er: «En vedkommende myndighet kan forby eller begrense følgende i eller fra medlemsstaten:»

MiFIR er gjennomført i norsk rett ved inkorporasjon, jf. verdipapirhandelloven § 8-1. I Prop. 77 L (2017–2018) Endringer i verdipapirhandelloven og oppheving av børsloven mv. (MiFID II og MiFIR) punkt 7.10.5 har departementet bemerket «at MiFIRs regler om produktinngrep gir inngrepshjemler både for nasjonale tilsynsmyndigheter, og for ESMA og EBA direkte etter forordningen, og vil gjelde som norsk lov ved inkorporasjon av MiFIR i EØS-tilpasset form i verdipapirhandelloven. For EFTA-statene vil det følge av EØS-tilpasninger til bestemmelsene at det er EFTAs overvåkingsorgan som har kompetansen, ikke ESMA og EBA».

Utfyllende EØS-regler til verdipapirmarkedsforordningen (MiFIR) er fastsatt ved inkorporasjon i verdipapirforskriften § 8-2. Med hjemmel i verdipapirhandelloven § 8-1 første ledd og verdipapirforskriften § 8-2 første ledd har Finanstilsynet gitt forskrift 4. februar 2020 nr. 107 om forbud mot markedsføring, distribusjon og salg av binære opsjoner til ikke-profesjonelle og begrensninger i markedsføring, distribusjon og salg av finansielle differansekontrakter (CFD) til ikke-profesjonelle.

Departementet legger i tråd med dette til grunn at reglene i PRIIPs-forordningen artikkel 17 som gir nasjonale myndigheter adgang til å forby eller begrense markedsføring, distribusjon og salg av forsikringsbaserte investeringsprodukter, samt en type finansielle aktivitet eller praksis som utøves av forsikringsforetak, vil gjelde når forordningen gjennomføres, og at det ikke skal fastsettes en egen nasjonal regel som hjemler slik produktintervensjon.

Det skal etter PRIIPs-forordningen være adgang for nasjonale myndigheter til å ilegge sanksjoner for overtredelse av bestemmelsene som angitt i forordningen artikkel 24 nr. 1. Artikkel 24 nr. 1 viser til artikkel 5 nr. 1, artikkel 6 og 7, artikkel 8 nr. 1–3, artikkel 10 nr. 1, artikkel 13 nr. 1, 3 og 4 og til artikkel 14 og 19. Dette er bestemmelser som gjelder både produsenter, rådgivere og selgere, og alle typer investeringsprodukter omfattet av forordningen. Det skal som et minimum være enten administrative eller strafferettslige sanksjoner, men det er adgang etter forordningen til å ha både administrative og strafferettslige sanksjoner. Begrepet administrativ sanksjon er definert i forvaltningsloven § 43 som «en negativ reaksjon som kan ilegges av et forvaltningsorgan, som retter seg mot en begått overtredelse av lov, forskrift eller individuell avgjørelse, og som regnes som straff etter den europeiske menneskerettskonvensjon». Departementet slutter seg til forslaget i høringsnotatet om at Finanstilsynet skal kunne ilegge overtredelsesgebyr for overtredelser som nevnt.

Departementet mener at fysiske personer som handler på vegne av juridiske personer også bør kunne ilegges overtredelsesgebyr og straffes, og viser til begrunnelsen i høringsnotatet fra 2019 punkt 2.3.3 og i Prop. 155 LS (2020–2021) punkt 6.3.5.3.

For skyldkrav for fysiske personer viser departementet til drøftelsen i Prop. 155 LS (2020–2021) punkt 6.3.5.3. Departementet mener på samme måte nå at det bør være adgang til å ilegge overtredelsesgebyr også ved ordinær uaktsomhet, og at det ikke bør lovfestes vilkår om grov uaktsomhet.

For skyldkrav for juridiske personer viser departementet til at forvaltningsloven § 46 første ledd ble endret ved lov 17. juni 2022 nr. 63 om endringer i forvaltningsloven (skyldkrav ved administrativ foretakssanksjon og habilitetsreglenes anvendelse for statsråder). Endringen innebærer at skyldkravet ved administrativ foretakssanksjon er uaktsomhet med mindre noe annet er bestemt. Bakgrunnen for endringen er nærmere beskrevet i Prop. 81 L (2021–2022) Endringer i forvaltningsloven (skyldkrav ved administrativ foretakssanksjon og habilitetsreglenes anvendelse for statsråder) og Høyesteretts avgjørelser i HR-2021-797-A og HR-2021-2249-A. Det følger av Prop. 81 L (2021–2022) punkt 6 at uaktsomhetskravet kan oppfylles ved anonyme og kumulative feil. Siden departementet nå foreslår samme skyldkrav for fysiske og juridiske personer, foreslås det at bestemmelsen om overtredelsesgebyr forenkles. Se lovforslaget § 7 første ledd.

Det foreslås hjemmel til å fastsette regler i forskrift om kvalifisert skyldkrav som vilkår for å ilegge overtredelsesgebyr. Høyesterett har nylig fastslått at det ikke er utelukket at reaksjoner som etter EMK anses som straff, innenfor nokså begrensede rammer, kan ilegges på objektivt grunnlag, jf. HR-2023-1212-A. Forslaget her vil imidlertid ikke gi adgang til å fastsette overtredelsesgebyr på objektivt grunnlag.

Det foreslås også at de nærmere reglene om grenser for overtredelsesgebyr fastsettes i forskrift i stedet for i lovtekst.

PRIIPs-forordningen artikkel 25 inneholder en ikke-uttømmende angivelse av omstendigheter som myndigheten skal hensynta ved anvendelse av både tiltak og administrative sanksjoner. I høringsnotatet fra 2019 er det foreslått en egen bestemmelse hvor momentene listes opp. Tilsvarende momentlister i andre rettsakter på finansmarkedsområdet er gjennomført i norsk lovgivning. Det vises blant annet til verdipapirhandelloven § 21-14, inntatt ved lov 21. juni 2019 nr. 41 om endringer i verdipapirhandelloven mv. (prospekt, markedsmisbruk, tilsyn og sanksjoner), jf. Prop. 96 LS (2018–2019). Bestemmelsen i verdipapirhandelloven § 21-14 gjennomfører forordning (EU) nr. 596/2014 (markedsmisbruksforordningen) artikkel 31, direktiv 2014/65 (MiFID II) artikkel 72, (EU) 2017/1129 (prospektforordningen) artikkel 39 og direktiv 2004/109/EF (rapporteringsdirektivet) artikkel 28c, inntatt ved endringsdirektiv 2013/50/EU. I markedsmisbruksforordningen artikkel 31 knyttes momentlisten bare til bestemmelse av type og nivå på administrative sanksjoner. I de øvrige nevnte bestemmelsene gjelder momentlisten når tilsynsmyndigheten fastsetter typen av og nivået på administrative sanksjoner som de ilegger, eller administrative tiltak som de pålegger. Verdipapirfondloven § 11-6 a og AIF-loven § 9-7, har overskriften «Momenter ved ileggelse av overtredelsesgebyr», og inneholder tilsvarende oppregninger av momenter som kan hensyntas.

Forvaltningsloven § 46 annet ledd inneholder en liste med momenter det kan tas hensyn til ved avgjørelse av om et foretak skal ilegges administrativ sanksjon og ved utmåling av sanksjonen.

Når et direktiv tatt inn i EØS-avtalen inneholder en ikke-uttømmende liste med momenter tilsynsmyndigheten skal hensynta, er det vanlig å fastsette en tilsvarende bestemmelse i nasjonal rett. I de tilfellene momentlisten er angitt i en forordning, kan det avhenge av den konkrete utformingen av bestemmelsen i forordningen om momentlisten bør gjennomføres ved en egen nasjonal regel, eller om momentlisten skal anses å følge direkte av forordningen når denne er gjennomført ved inkorporasjon. Markedsmisbruksforordningen artikkel 31 nr. 1 første punktum lyder for eksempel: «Medlemsstatene skal påse at vedkommende myndigheter, når de fastsetter typen av og nivået på administrative sanksjoner, tar hensyn til alle relevante omstendigheter, herunder eventuelt […]» PRIIPs-forordningen artikkel 25 første punktum har en noe annen ordlyd: «Vedkommende myndigheter skal anvende de administrative sanksjonene og tiltakene som er nevnt i artikkel 24 nr. 2, idet det tas hensyn til alle relevante omstendigheter, herunder, der det er relevant […]» Ut fra ordlyden i PRIIPs-forordningen legger departementet til grunn at plikten for Finanstilsynet som tilsynsmyndighet til å hensynta alle relevante omstendigheter, herunder de eksplisitt nevnte momentene der det er relevant, vil følge direkte av forordningen når denne er gjennomført i norsk rett, og at det ikke er nødvendig å innta momentene i en egen lovbestemmelse. Departementet foreslår derfor ikke å lovfeste momentlisten.

Det er i høringsnotatet foreslått at det skal være adgang til å straffe overtredelser av de samme bestemmelsene som kan lede til overtredelsesgebyr. Dette svarer til systemet med adgang til å ilegge både overtredelsesgebyr og bot eller fengselsstraff i verdipapirhandelloven kapittel 21, verdipapirfondloven §§ 11-6 og 11-7 og AIF-loven §§ 9-6 og 11-1. Finanstilsynet har i høringsnotatet foreslått et kvalifikasjonskrav som innebærer at det bare er grove og gjentatte overtredelser som skal kunne straffes med bøter eller fengsel. Tilsvarende krav ble drøftet i forarbeidene til endringer i verdipapirhandelloven vedtatt i juni 2019, jf. NOU 2017: 14 punkt 11.4.8.10 med henvisning til Prop. 62 L (2015–2016) Endringer i forvaltningsloven mv. (administrative sanksjoner mv.) punkt 7.4.5. Justis- og beredskapsdepartementet ga i Prop. 62 L (2015–2016) punkt 7.4.5 uttrykk for at det kan være bedre å styre grensedragningen mellom hvilke overtredelser som sanksjoneres administrativt og hvilke overtredelser som straffes gjennom instruks. Forslaget fra Verdipapirlovutvalget om å ta ut kvalifikasjonskrav som «grove og gjentatte» ble fulgt i Prop. 96 LS (2018–2019) punkt 7.8.

Departementet foreslår på denne bakgrunn en straffebestemmelse uten kvalifikasjonskrav. Det vises til lovforslaget § 8.

I tillegg til at nasjonale myndigheter skal føre tilsyn og kunne anvende sanksjoner, følger det direkte av forordningen at EUs tilsynsbyrå på forsikringsområdet, EIOPA, får noe myndighet, jf. PRIIPs-forordningen artikkel 16. EØS-tilpasningen til forordningen artikkel 16, fastsatt i EØS-komitébeslutningen artikkel 1, innebærer at slik myndighet for EØS/EFTA-statene er lagt til EFTAs overvåkingsorgan. Se nærmere om overføring av myndighet til EFTAs overvåkingsorgan i punkt 7.2 nedenfor.

5.6 Bestemmelse om beskyttelse av varslere

5.6.1 Forslaget i høringsnotatet

Finanstilsynet har i høringsnotatet foreslått en bestemmelse om taushetsplikt om varsling mv., jf. lovutkastet § 10. Utkastet er omtalt nærmere i høringsnotatet punkt 10. Det er der vist til at forordningen artikkel 28 nr. 1 og 2 stiller krav til vedkommende myndighet om å innføre effektive ordninger som gjør det mulig å rapportere til myndighetene om mulige eller faktiske overtredelser, og til at artikkel 28 nr. 3 åpner for at det kan fastsettes ytterligere ordninger enn de som er fastsatt i nr. 1 og 2.

Finanstilsynet har blant annet vist til de tidligere reglene i arbeidsmiljøloven § 2-4 om varsling av kritikkverdige forhold i virksomheten og § 2-5 om beskyttelse av varslere, samt til utkastet til nye regler om varsling i Arbeids- og sosialdepartementets høringsnotat av 20. juni 2016. Disse reglene ville etter Finanstilsynets vurdering ikke fullt ut tilfredsstille alle kravene i forordningen. Finanstilsynet har også vist til forslaget til nye regler om beskyttelse av varslere i verdipapirfondloven i Prop. 154 L (2015–2016), jf. utkast til ny bestemmelse i verdipapirfondloven § 11-8 annet ledd. Utkastet til § 10 bygger ifølge høringsnotatet på forslaget til verdipapirfondloven § 11-8 annet ledd, men omfatter i tillegg beskyttelse av identiteten til den fysiske personen opplysningene i varselet gjelder.

Finanstilsynet har i høringsnotatet også påpekt at det kan være aktuelt å gi denne type sektorovergripende bestemmelser i finanstilsynsloven i stedet for å gi mer eller mindre tilsvarende regler om varsling og beskyttelse av varslere i de forskjellige lovene for forskjellige typer virksomhet.

5.6.2 Høringsinstansenes syn

Finans Norge viser til at regler som retter seg mot ansatte i Finanstilsynet, faller innenfor virkeområdet til finanstilsynsloven, og mener det kan være grunn til å gi generelle regler i finanstilsynsloven om beskyttelse av varslere. Ingen av de andre høringsinstansene har uttalt seg om forslaget.

5.6.3 Departementets vurdering

Departementet foreslår, i tråd med utkastet i høringsnotatet, en egen bestemmelse om beskyttelse av varslere mv. med samme ordlyd som verdipapirhandelloven § 19-6 første ledd. Det foreslås adgang til å supplere lovbestemmelsen med nærmere regler i forskrift.

Departementet viser til at det, etter at Finanstilsynets høringsnotat ble utarbeidet, er vedtatt nye, mer omfattende, generelle regler i arbeidsmiljøloven om beskyttelse av varslere, jf. arbeidsmiljøloven kapittel 2 A som ble tilføyd ved lov 16. juni 2017 nr. 42 om endringer i arbeidsmiljøloven (varsling og arbeidstid) og endret ved lov 21. juni 2019 nr. 62 om endringer i arbeidsmiljøloven (varsling). Kapittel 2 A inneholder blant annet krav om rutiner for interne varsler og beskyttelse av interne varslere som gjelder alle virksomheter som sysselsetter minst fem arbeidstakere. Det er også fastsatt at ansatte mv. i en offentlig virksomhet har plikt til å hindre at andre får kjennskap til identifiserende opplysninger om varsleren når en offentlig virksomhet mottar et eksternt varsel om kritikkverdige forhold. Bestemmelsen gjelder imidlertid bare når den som varsler er en arbeidstaker, jf. ordlyden «arbeidstakerens navn eller andre identifiserende opplysninger om arbeidstaker» i arbeidsmiljø-loven § 2 A-7. Arbeidsmiljøloven har heller ikke bestemmelser som gir beskyttelse av identiteten til den angivelige ansvarlige for en overtredelse det varsles om. Departementet legger derfor til grunn at bestemmelsene i arbeidsmiljøloven kapittel 2 A ikke fullt ut oppfyller kravene om beskyttelse av varslere som stilles i rettsaktene på finansmarkedsområdet. Bestemmelsene i EUs regelverk på finansmarkedsområdet om beskyttelse av varslere, åpner dessuten gjennomgående eksplisitt for nasjonale regler om adgang til nødvendig bruk av opplysningene som ledd i ytterligere undersøkelser av overtredelsen eller etterfølgende rettsforfølgning av saken. Slik adgang følger heller ikke av reglene i arbeidsmiljøloven. EØS-regler på finansmarkedsområdet om beskyttelse av varslere vil derfor delvis, men ikke fullt ut, bli gjennomført ved reglene i arbeidsmiljøloven.

Departementet viser videre til at offentlighetsloven, som påpekt av Finanstilsynet, inneholder regler som gir adgang, men ikke plikt, til å unnta opplysninger. Taushetspliktsreglene i forvaltningsloven og i finanstilsynsloven kommer ikke nødvendigvis til anvendelse. Bestemmelser om beskyttelse av varslere mv. som følger av EU-direktiver på finansmarkedsområdet, er derfor delvis gjennomført ved egne regler i forskjellige deler av finansmarkedslovgivningen. Direktiv 2009/65/EF (UCITS IV) artikkel 99d, som kom inn i UCITS IV-direktivet ved direktiv 2014/91/EU (UCITS V) artikkel 1 nr. 17, er delvis gjennomført i verdipapirfondloven § 11-8 annet ledd, jf. lov 16. desember 2016 nr. 90 om endringer i verdipapirfondloven mv. (UCITS V-direktivet mv.), jf. Prop. 154 L (2015–2016). Bestemmelsen om beskyttelse av varslere i direktiv 2014/65/EU (MiFID II) artikkel 73 er delvis gjennomført i verdipapirhandelloven § 19-6 første ledd, jf. lov 15. juni 2018 nr. 35 om endringer i verdipapirhandelloven og oppheving av børsloven mv., jf. Innst. 293 L (2017–2018) Innstilling fra finanskomiteen om endringer i verdipapirhandelloven og oppheving av børsloven mv. (MiFID II og MiFIR), jf. Prop. 77 L (2017–2018). Hvitvaskingsloven § 45 annet ledd gjennomfører deler av direktiv (EU) 2015/849 (fjerde hvitvaskingsdirektiv) artikkel 61, jf. Prop. 40 L (2017–2018) Lov om tiltak mot hvitvasking og terrorfinansiering (hvitvaskingsloven). Direktiv (EU) 2016/97 (IDD (forsikringsdistribusjon)) artikkel 35 er delvis gjennomført i forsikringsformidlingsloven § 10-5 første ledd, jf. Prop. 233 LS (2020–2021).

Regler om beskyttelse av varslere er i noen tilfelle fastsatt i forordninger på finansmarkedsområdet. Det kan da bli spørsmål om den aktuelle forordningen skal forstås slik at plikten for den nasjonale tilsynsmyndigheten til å ha ordninger som beskytter varslere mv. skal anses å følge direkte av rettsakten. I tillegg til bestemmelsen om beskyttelse av varslere i PRIIPs-forordningen artikkel 28, er det tilsvarende bestemmelser i forordning (EU) nr. 596/2014 (markedsmisbruksforordningen) artikkel 32 og i (EU) 2017/1129 (prospektforordningen) artikkel 41. Verdipapirlovutvalget ser ut til å ha lagt til grunn at deler av markedsmisbruksforordningen artikkel 32 krever gjennomføring, jf. NOU 2017: 14 punkt 1.4.7 der det står at «[d]et stilles krav om at medlemsstatene skal ha regler som beskytter varslere», og punkt 11.6.3 der utvalget skriver: «I NOU 2017: 1 kapittel 10.6.3 foreslår Verdipapirlovutvalget endringer som imøtekommer kravene i både MAR og MiFID II, jf. utkast til vphl. § 19-6 tredje ledd. Ytterligere forslag er dermed ikke nødvendig.» Det vises ellers til den nærmere drøftelsen av de forskjellige elementene i markedsmisbruksforordningen artikkel 32 i NOU 2017: 14 punkt 11.6.3.

Det fremgår ikke klart av forarbeidene om verdipapirhandelloven § 19-6 første ledd om taushetsplikt om varslere mv. også anses delvis å gjennomføre reglene om beskyttelse av varslere i prospektforordningen artikkel 41. I NOU 2018: 10 punkt 12.2.2 står det: «Artikkel 41 gir en ny bestemmelse om vern av varslere. Bestemmelsen er innholdsmessig identisk med artikkel 32 i MAR og MiFID II artikkel 73.»

Formuleringen av bestemmelsene i de to forordningene er noe forskjellige. Markedsmisbruksforordningen artikkel 32 nr. 1 lyder: «Medlemsstatene skal påse at vedkommende myndigheter etablerer effektive ordninger som gjør det mulig å melde potensielle eller faktiske overtredelser av denne forordning til vedkommende myndigheter.» Prospektforordningen artikkel 41 nr. 1 lyder: «Vedkommende myndigheter skal innføre effektive ordninger for å fremme og muliggjøre rapportering til dem om faktiske eller mulige overtredelser av denne forordning.»

PRIIPs-forordningen artikkel 28 nr. 1 og nr. 2 første punktum har samme ordlyd som prospektforordningen artikkel 41 nr. 1 og nr. 2 første punktum, og lyder: «Vedkommende myndigheter skal innføre effektive ordninger som gjør det mulig å rapportere til dem om faktiske eller mulige overtredelser av denne forordning. […] Ordningene […] skal minst omfatte […]». I PRIIPs-forordningen artikkel 28 nr. 3 står det: «Medlemsstatene kan fastsette at vedkommende myndigheter skal innføre ytterligere ordninger i henhold til nasjonal rett.» Dette kan forstås som at plikten til å ha særlige fremgangsmåter for mottak av rapporter mv., passende vern av arbeidstakere som rapporterer om overtredelser begått hos arbeidsgiveren og vern av identiteten til både den som rapporterer og den som angivelig er ansvarlig for en overtredelse, med eventuelt unntak for offentliggjøring i forbindelse med ytterligere gransking eller etterfølgende rettergang, skal anses å følge direkte av PRIIPs-forordningen etter gjennomføring.

Etter de nevnte EØS-reglene på finansmarkedsområdet er det tilsynsmyndigheten som skal etablere ordninger for beskyttelse av varslere mv., jf. for eksempel PRIIPs-forordningen artikkel 28. I de nevnte norske lovreglene på finansmarkedsområdet er taushetsplikten for å beskytte varslere også gjort gjeldende for departementet, jf. verdipapirfondloven § 11-8 annet ledd, verdipapirhandelloven § 19-6 første ledd, forsikringsformidlingsloven § 10-5 første ledd og hvitvaskingsloven § 45 annet ledd. Departementet foreslår tilsvarende regel ved gjennomføring av PRIIPs-forordningen, slik at den særlige beskyttelsen av varslere også vil gjelde i eventuelle klagesaker.

Når det gjelder Finanstilsynets kommentar om at det er et spørsmål om det i stedet burde gis en sektorovergripende bestemmelse om taushetsplikt i finanstilsynsloven, mener departementet at det faller utenfor rammene for denne proposisjonen.

For å få best mulig sammenheng i regelverket, foreslår departementet at det inntas en regel om beskyttelse av varslere mv. i PRIIPs-loven, etter mønster av de øvrige tilsvarende bestemmelsene. Det vises til lovforslaget § 9 første ledd.

5.7 Offentliggjøring og taushetsplikt om sanksjoner og tiltak

5.7.1 Gjeldende rett

Finanstilsynet har i høringsnotatet fra 2016 punkt 11.1 redegjort slik for gjeldende rett:

«Offentlighetsloven regulerer offentlighetens rett til innsyn i saksdokumenter, journaler og lignende registre hos et forvaltningsorgan, og etablerer en utstrakt plikt for forvaltningen til å gjøre sine dokumenter offentlig tilgjengelig. Loven deler opplysninger i tre hovedgrupper: 1) opplysninger som skal unntas offentlighet (p.g.a taushetsplikt), 2) opplysninger som kan unntas offentlighet og 3) opplysninger som ikke kan unntas fra innsyn. For gruppe 2) gjelder prinsippet om meroffentlighet, dvs. at forvaltningen skal vurdere å gi helt eller delvis innsyn selv om opplysningene faller inn under en gruppe som det er adgang til å unnta fra innsyn.

Offentlighetsloven § 13 første ledd fastsetter at opplysninger som er underlagt taushetsplikt i lov eller i medhold av lov, er unntatt fra innsyn. Bestemmelsen forutsetter med andre ord at hjemmelen for taushetsplikt følger av særlovgivningen. For forvaltningen er det de generelle reglene om taushetsplikt i forvaltningsloven § 13 som er av særlig praktisk betydning. Denne bestemmelsen fastsetter taushetsplikt om ‘noens personlige forhold’ og om ‘drifts- og forretningsforhold’ som det er av konkurransemessig betydning å hemmeligholde av hensyn til den som opplysningen gjelder, jf. forvaltningsloven § 13 første ledd nr. l og 2.

På Finanstilsynets område gjelder i tillegg finanstilsynsloven § 7 første ledd, som fastsetter taushetsplikt for tilsynets styremedlemmer og tjenestemenn overfor uvedkommende om det som de får kjennskap til i sitt arbeid om en kundes forhold.

Verdipapirhandelloven § 15-6 tredje ledd gir videre Finanstilsynet hjemmel til å unnta opplysninger som omhandler tiltak og sanksjoner knyttet til overtredelse av bestemmelser i lovens kapittel 3 (generelle adferdsregler), 4 (meldeplikt) eller 5 (løpende og periodisk informasjonsplikt mv.), dersom offentliggjøring av opplysningene kan skape alvorlig uro på finansmarkedene eller påføre de berørte parter uforholdsmessig stor skade. Det er foreslått en lignende bestemmelse i forslag til ny verdipapirfondlov § 11-8 første ledd basert på bestemmelser i UCITS V, jf. Prop. 154 L (2015–2016).»

Taushetspliktbestemmelsen i den omtalte Prop. 154 L (2015–2016) ble vedtatt i verdipapirfondloven § 11-8. Taushetsplikten i verdipapirhandelloven knyttet til sanksjoner og tiltak fremkommer i dag av § 19-6 andre ledd.

5.7.2 Forslaget i høringsnotatet

Finanstilsynet gjorde i høringsnotatet fra 2016 punkt 11.3 en vurdering av behovet for nye taushetspliktbestemmelser for å gjennomføre PRIIPs-forordningen artikkel 29. De påpekte at bestemmelsene i offentlighetsloven og særlovgivningen ikke gir hjemmel for å unnta eller utsette offentlighet av sanksjoner eller tiltak etter PRIIPs-regelverket, av hensyn til stabiliteten i finansmarkedene. Finanstilsynet drøftet om taushetsplikt på dette grunnlaget burde fremgå av de sektorvise lovene, eller ved en generell hjemmel i finanstilsynsloven. Finanstilsynet mente at en generell regel i finanstilsynsloven om dette vil være mest hensiktsmessig, og tok derfor ikke inn en slik bestemmelse i forslaget til ny PRIIPs-lov. Samtidig ble det påpekt at dersom lovgiver ønsker «uttømmende» sektorvis regulering, kan det i ny PRIIPs-lov tas inn en bestemmelse etter mønster av forslag til ny verdipapirfondlov § 11-8 første ledd.

I høringsnotatet fra 2019 punkt 2.3.8 foreslo Finanstilsynet en bestemmelse i PRIIPs-loven som gir Finanstilsynets og departementets ansatte taushetsplikt for opplysninger om tiltak og sanksjoner knyttet til overtredelser av PRIIPs-loven, dersom offentliggjøring kan skape alvorlig uro på finansmarkedene eller påføre de berørte parter uforholdsmessig stor skade. Forslaget tilsvarer bestemmelsene om taushetsplikt i verdipapirhandelloven § 19-6 andre ledd, hvitvaskingsloven § 45 første ledd og verdipapirfondloven § 11-8 første ledd.

5.7.3 Høringsinstansenes syn

Høringsinstansene hadde ikke merknader til forslaget i høringsnotatet fra 2016. I høringen til høringsnotatet fra 2019 uttalte Norsk Presseforbund, Norsk Journalistlag, Norsk Redaktørforening og Mediebedriftenes Landsforening at det bør lovfestes en plikt til å offentliggjøre endelige vedtak om administrative sanksjoner, og at Finanstilsynets forslag om taushetsplikt er uklare og for vidt formulert. TV2 mente også at forslaget til taushetsplikt er for skjønnsmessig formulert, og foreslo at det presiseres i loven at offentligheten som hovedregel skal ha innsyn.

5.7.4 Departementets vurdering

Departementet mener, som Finanstilsynet i høringsnotatet, at det ikke er nødvendig med en lovbestemmelse som angir at Finanstilsynet har plikt til å offentliggjøre vedtak om administrative sanksjoner og andre tiltak ved overtredelser. Departementet viderefører forslaget om å ta inn en bestemmelse i PRIIPs-loven som gir ansatte i Finanstilsynet og departementet taushetsplikt for opplysninger om tiltak og sanksjoner knyttet til overtredelser av PRIIPs-loven.

Når det gjelder spørsmålet om det bør lovfestes en plikt til å offentliggjøre endelige vedtak om administrative sanksjoner, viser departementet til at en slik plikt følger allerede ved innlemmelsen av PRIIPs-forordningen i EØS-avtalen. PRIIPs-forordningen artikkel 29 har regler om hvordan «vedkommende myndigheter» skal forholde seg. Disse reglene vil gjelde direkte etter gjennomføring av PRIIPs-forordningen. Ved en eventuell konflikt med andre regler som regulerer samme forhold, skal bestemmelsene som tjener til å oppfylle Norges forpliktelser etter avtalen ha forrang, jf. EØS-loven § 2. Som i Prop. 155 LS (2020–2021) punkt 6.5, legger departementet også vekt på ensartet lovgivning på området, og peker på at det i lovgivningen på departementets område ikke er lovfestet et slikt utgangspunkt.

Når det gjelder spørsmålet om PRIIPs-loven bør ha en bestemmelse om taushetsplikt for opplysninger om tiltak og sanksjoner knyttet til overtredelser av PRIIPs-loven, viser departementet til at flere av EU-rettsaktene på finansmarkedsområdet som er tatt inn i EØS-avtalen inneholder bestemmelser om taushetsplikt som svarer til reglene i PRIIPs-forordningen artikkel 29. Som påpekt av Finanstilsynet, anses ikke bestemmelsene fullt ut gjennomført ved de generelle reglene om offentlighet og taushetsplikt i offentlighetsloven, forvaltningsloven og finanstilsynsloven. Forskjellige lover på finansmarkedsområdet inneholder derfor særregler om taushetsplikt som delvis gjennomfører disse EØS-reglene. Verdipapirhandelloven § 19-6 annet ledd gjennomfører delvis direktiv (EU) 2014/65 (MiFID II) artikkel 71, jf. Prop. 87 L (2013–2014) Endringer i børsloven og verdipapirhandelloven mv. og lov om kredittvurderingsbyråer, og delvis forordning (EU) nr. 596/2014 (markedsmisbruksforordningen) artikkel 34 og forordning (EU) 2017/1129 (prospektforordningen) artikkel 42, jf. Prop. 96 LS (2018–2019). AIF-loven § 9-8 første ledd gjennomfører delvis direktiv 2011/61/EU (AIFMD) artikkel 48, jf. Prop. 77 L (2013–2014). Verdipapirfondloven § 11-8 første ledd gjennomfører delvis direktiv 2009/65/EF (UCITS IV) artikkel 99b, som ble tatt inn i direktivet ved direktiv 2014/91/EU (UCITS V), jf. Prop. 154 L (2015–2016). Hvitvaskingsloven § 45 første ledd gjennomfører delvis direktiv (EU) 2015/849 (fjerde hvitvaskingsdirektiv) artikkel 60, jf. Prop. 40 L (2017–2018). Forsikringsformidlingsloven § 10-5 annet ledd gjennomfører delvis direktiv (EU) 2016/97 (forsikringsdistribusjon) artikkel 32, jf. Prop. 233 LS (2020–2021).

Bestemmelsen i PRIIPs-forordningen artikkel 29 gjelder for «vedkommende myndighet», det vil si Finanstilsynet. Ved gjennomføring av rettsakter med tilsvarende bestemmelser, er det i lovbestemmelsene angitt at reglene om taushetsplikt også skal gjelde for «klageinstansen», jf. for eksempel hvitvaskingsloven § 45 første ledd, eller «departementet», jf. for eksempel verdipapirhandelloven § 19-6 annet ledd. Dette tilsier at også de spesielle taushetspliktene etter PRIIPs-forordningen bør gjøres gjeldende for departementet. Det forutsetter en egen lovbestemmelse. For at regelen ikke skal bli misvisende, sammenholdt med tilsvarende lovbestemmelser i annen finansmarkedslovgivning, foreslår departementet at en regel om taushetsplikt i PRIIPs-loven også skal angi at den gjelder for Finanstilsynet.

Til merknaden om at forslaget til taushetsplikt er for skjønnsmessig formulert, viser departementet til at unntaket gjennomfører en EØS-forpliktelse, og at det sikrer god sammenheng i regelverket, både nasjonalt og i EØS, at unntakene er utformet i samsvar med EØS-forpliktelsene. Dette bidrar blant annet til å sikre lik praktisering av reglene. Vilkårene er av denne grunn også gjennomgående benyttet i lovverket på departementets område.

På denne bakgrunn foreslås det en egen bestemmelse i loven for å gjennomføre artikkel 29, og som i hovedsak utformes på samme måte som regler som gjennomfører tilsvarende bestemmelser om taushetsplikt i andre EU-rettsakter.

Ved lov 18. juni 2021 nr. 127 om endringer i forvaltningsloven m.m. (utvidet adgang til informasjonsdeling) ble det gjort endringer i verdipapirfondloven § 11-8 første ledd og i hvitvaskingsloven § 45 første ledd. Henvisningen i bestemmelsene annet punktum til hvilke bestemmelser i forvaltningsloven som ikke gjelder for opplysninger som nevnt i første punktum, ble utvidet til også å omfatte den nye bestemmelsen i forvaltningsloven § 13 g. Bestemmelsen gir hjemmel til å fastsette forskrift om informasjonsdeling og annen behandling av taushetsbelagte opplysninger. Departementet foreslår at bestemmelsen i forvaltningsloven § 13 g heller ikke skal gjelde for PRIIPs-loven.

Departementet foreslår i tillegg adgang til å supplere lovbestemmelsen med nærmere regler i forskrift.

Det vises til lovforslaget § 9 annet ledd.

5.8 Klage- og tvisteløsningsordninger

5.8.1 Gjeldende rett

I høringsnotatet punkt 7 er det redegjort slik for eksisterende klage- og tvisteløsningsordninger:

«Finanstilsynet bemerker at det for en rekke foretak som typisk vil være produsenter av PRIIPer, allerede er krav om å etablere interne prosedyrer for behandling av kundeklager. Verdipapirforskriften § 9-13 fastsetter at verdipapirforetak skal ha klare og tilgjengelige prosedyrer for å kunne behandle klager fra ikke-profesjonelle kunder på en forsvarlig og hurtig måte. Finansforetaksloven § 16-1 fjerde ledd stiller krav om at finansforetak, herunder banker, forsikringsforetak og pensjonsforetak, skal innrette virksomheten slik at kundebehandlingen ikke strider mot god forretningsskikk. Det vises også til Finanstilsynets rundskriv 12/2014 Retningslinjer for klagebehandling i bank-, finans-, forsikrings- og verdipapirvirksomhet, som er basert på retningslinjer gitt av de europeiske tilsynsmyndighetene EBA, ESMA og EIOPA. Finanstilsynet legger til grunn at rutiner for klagebehandling i samsvar med Finanstilsynets rundskriv 12/2014 tilfredsstiller kravene til klageordning i forordningen.

Når det gjelder tvisteløsningsordninger åpner lovgivningen i en del tilfelle for krav om tilknytning eller etablering av klagenemnd. Det vises til finansforetaksloven § 16-3 første ledd, jf. også verdipapirhandelloven § 10-l6a og verdipapirfondloven § 2-13, som fastsetter at Kongen ved forskrift kan bestemme at finansforetak skal være tilsluttet utenrettslig tvisteløsningsordning godkjent i medhold av lov. Slike forskrifter er pr. i dag ikke gitt.

I medhold av AIF-loven § 7-1 syvende ledd er det derimot fastsatt forskrifter som krever at forvalter som markedsfører alternativt investeringsfond som ikke er nasjonalt fond til ikke-profesjonelle investorer, skal være tilknyttet en uavhengig, ekstern klageordning. Det vises til AIF-forskriften § 7-3. Norsk Kapitalforvalterforenings Klageordning (NKFFK) er en utenrettslig klageordning som behandler tvister som oppstår mellom et foretak som er tilsluttet klageordningen og deres ikke-profesjonelle kunder. NKFFK er opprettet i tråd med AIF-loven § 7-1 syvende ledd og AIF-forskriften § 7-3.

Finansklagenemnda er et utenrettslig tvisteløsningsorgan som behandler tvister som oppstår mellom finansforetak og deres kunder, etter at klage til foretaket er uttømmende utprøvd. Banker, forsikringsforetak, pensjonsforetak, forvaltningsselskaper for verdipapirfond og verdipapirforetak (tvist om investeringsrådgivning) kan være medlemmer av Finansklagenemnda. Foretak som er medlem av Finans Norge, Finansieringsselskapenes Forening eller Verdipapirfondenes forening, er gjennom sitt medlemskap i disse organisasjonene tilknyttet Finansklagenenmda. Finansklagenemnda er Norges representant i FIN-NET (Financial Dispute Resolution Network), som er et EØS-samarbeid vedrørende behandling av grensekryssende utenomrettslige klager på bank- og forsikringstjenester.»

Reglene i verdipapirforskriften § 9-13 er erstattet av regler i kommisjonsforordning (EU) 2017/565. Bestemmelsen som sto i verdipapirhandelloven § 10-16a, står i dag i § 10-24.

5.8.2 Forslaget i høringsnotatet

Etter PRIIPs-forordningen artikkel 19 bokstav a og b skal produsenter, rådgivere og selgere av PRIIP-er innføre passende fremgangsmåter og ordninger for å sikre at ikke-profesjonelle investorer kan inngi klage på PRIIPs-produsenten, og at de som har inngitt en klage på nøkkelinformasjonsdokumentet, får et fyllestgjørende svar innen rimelig tid. Etter PRIIPs-forordningen artikkel 19 bokstav c skal produsenter, rådgivere og selgere av PRIIP-er sikre at ikke-profesjonelle investorer også har tilgang til effektive fremgangsmåter for å kreve erstatning i tvister på tvers av landegrensene. Det er i høringsnotatet ikke foreslått nærmere regler om dette. Finanstilsynet skriver, jf. punkt 7:

«Finanstilsynet legger til grunn at utenrettslig tvisteløsningsordninger, slik som Finansklagenemnda og tilslutningen til FIN-NET, tilfredsstiller forordningens krav til effektive fremgangsmåter for prøving av tvister på tvers av landegrensene. Det er derfor grunn til å tro at forordningens krav om effektive fremgangsmåter for tvisteløsning normalt vil være oppfylt for mange av produsentene av investeringsprodukter i det norske markedet. Det vises for øvrig til lov 17. juni 2016 nr. 29 om klageorganer for forbrukersaker som etablerer en offentlig godkjenningsordning for klageorganer. Finanstilsynet forutsetter at foretak som produserer PRIIPer uansett plikter å påse at det tilfredsstiller kravene i artikkel 19 før det markedsfører PRIIPer til ikke-profesjonelle investorer. Finanstilsynet legger for øvrig til grunn at bestemmelsen ikke omfatter klager på eller tvister med rådgiver og selger, kun mot produsenten. Rådgivere og selgere skal imidlertid påse at de ikke gir råd om eller selger PRIIPer uten at PRIIP-produsenten har tilfredsstillende klageordninger, eller er tilsluttet tvisteløsningsordninger dersom produsenten befinner seg i en annen medlemsstat eller tredjestat.»

5.8.3 Høringsinstansenes syn

Ingen av høringsinstansene hadde merknader til at det ikke er foreslått nye regler om klage- og tvisteløsning i høringsnotatet.

5.8.4 Departementets vurdering

Departementet slutter seg til vurderingen i høringsnotatet om at det allerede er regler som pålegger, eller gir mulighet til å pålegge, forskjellige typer norske foretak som vil kunne produsere PRIIP-er etablering av interne prosedyrer for klagebehandling og deltakelse i tvisteløsningsordninger. Departementet foreslår derfor ikke nærmere lovregler om dette. Det foreslås imidlertid at klage- og tvisteløsningsordninger nevnes som eksempel på hva det kan gis regler om i forskrift med hjemmel i lovforslaget § 2 annet ledd.

Departementet viser til redegjørelsen i høringsnotatet. Verdipapirhandelloven § 10-16a er nå videreført i verdipapirhandelloven § 10-24 og verdipapirforskriften § 9-13 er erstattet av regler i kommisjonsforordning (EU) 2017/565. Både verdipapirhandelloven § 10-24 og verdipapirfondloven § 2-13 tredje ledd fastsetter at finansforetaksloven § 16-3 gjelder tilsvarende for henholdsvis verdipapirforetak og forvaltningsselskap for verdipapirfond. Finansforetaksloven § 16-3 første ledd gir Kongen hjemmel til å bestemme i forskrift at finansforetak skal være tilsluttet godkjent utenrettslig tvisteløsningsordning. Finansforetaksloven § 16-3 annet ledd inneholder særlige regler om dekning av sakskostnader ved domstolsbehandling dersom et finansforetak ikke følger en uttalelse fra en tvisteløsningsordning.

For forvaltningsselskaper for verdipapirfond er det gitt nærmere krav om rutiner for behandling av kundeklager i verdipapirfondforskriften § 2-7.

AIF-loven § 7-1 syvende ledd gir departementet hjemmel til å gi forskrifter om klagebehandling, herunder at forvalter skal være tilsluttet godkjent utenrettslig tvisteløsningsordning. Som opplyst i høringsnotatet, er forvaltere som markedsfører alternative investeringsfond som ikke er nasjonale fond til ikke-profesjonelle investorer, pålagt å være tilknyttet en uavhengig ekstern klageordning, jf. AIF-forskriften § 7-3.

6 Endringer i andre lover

6.1 Verdipapirfondloven

6.1.1 Forslaget i høringsnotatet

Overgangsordningen i PRIIPs-forordningen artikkel 32 innebar, som opplyst i punkt 3.1 over, at blant annet forvaltningsselskap for verdipapirfond var unntatt fra forpliktelsene i forordningen frem til 31. desember 2022. Forvaltningsselskapene kunne i overgangsperioden blant annet gi informasjon til ikke-profesjonelle investorer som tilfredsstilte kravene i UCITS-regelverket til nøkkelinformasjon til investorer (UCITS-KIID), i stedet for å utarbeide nøkkelinformasjonsdokument som tilfredsstilte PRIIPs-regelverket (PRIIPs-KID). Fra 1. januar 2023 skal disse forvaltningsselskapene imidlertid følge PRIIPs-regelverket, og blant annet utarbeide PRIIPs-KID for verdipapirfondene, dersom andeler skal tilbys til ikke-profesjonelle investorer.

Det ble ikke foreslått noen endring i verdipapirfondloven i høringsnotatet fra 2016. Finanstilsynet skrev blant annet følgende i høringsnotatet punkt. 4.3.1:

«4.3.1 Verdipapirfond og alternative investeringsfond

UCITS-direktivets regler om nøkkelinformasjon er gjennomført i verdipapirfondloven med forskrifter, og er gjort gjeldende både for UCITS-fond og nasjonale verdipapirfond, men slik at kravet til nøkkelinformasjon for spesialfond kun gjelder ved markedsføring til ikke-profesjonelle. Verdipapirfond som allerede er underlagt kravene til nøkkelinformasjon i UCITS-direktivet, er som nevnt i punkt 2.1.1 unntatt fra PRIlPs-forordningen inntil 31. desember 2019. Det foreslås derfor ingen endringer i gjeldende regler om nøkkelinformasjon for verdipapirfond.»

6.1.2 Høringsinstansenes syn

Høringsinstansene har ikke hatt merknader til dette.

6.1.3 Departementets vurdering

Departementet foreslår at det i verdipapirfondloven skal angis at PRIIPs-loven gjelder for fond som markedsføres eller selges til ikke-profesjonelle investorer.

Som opplyst i høringsnotatet, regulerer verdipapirfondloven tre forskjellige typer fond: UCITS-fond, nasjonale fond som ikke er spesialfond og nasjonale fond som er spesialfond. Hovedregelen er at det skal utarbeides nøkkelinformasjon etter UCITS-regelverket (UCITS-KIID) for alle tre typer av fond. For nasjonale fond som ikke er spesialfond, kan likevel Finanstilsynet i særlige tilfelle gi samtykke til å fravike bestemmelsene om nøkkelinformasjon, jf. verdipapirfondforskriften § 7-1 annet ledd. For nasjonale fond som er spesialfond, er det unntak fra kravet om å utarbeide nøkkelinformasjon dersom spesialfondet bare skal markedsføres til profesjonelle kunder, jf. verdipapirfondforskriften § 7-3 første ledd.

Krav om utarbeidelse av nøkkelinformasjon (UCITS-KIID) følger av verdipapirfondloven § 8-3, og plikt til å gi nøkkelinformasjon til potensielle investorer følger av § 8-4. Paragraf 8-3 fjerde ledd gir hjemmel til å gi nærmere regler om nøkkelinformasjon i forskrift. Nærmere regler om innhold og format for nøkkelinformasjon og om hvordan nøkkelinformasjon skal gis følger av kommisjonsforordning (EU) nr. 583/2010, som er tatt inn i EØS-avtalen og gjennomført ved inkorporasjon i verdipapirfondforskriften § 8-2.

Etter utløpet av overgangsperioden i PRIIPs-forordningen artikkel 32 vil det, for fond som markedsføres mot og selges til ikke-profesjonelle investorer, blant annet være plikt til å utarbeide nøkkelinformasjon i tråd med PRIIPs-regelverket (PRIIPs-KID). I EØS-komitébeslutningen om innlemmelse av PRIIPs-forordningen ble overgangsperioden tilpasset, slik at den for EØS/EFTA-statene løp til 31. desember 2021. Dette tilsvarer forlengelsen av overgangsperioden i EU som fulgte av forordning (EU) 2019/1156. Forordning (EU) 2019/1156 er vedtatt tatt inn i EØS-avtalen ved EØS-komitébeslutning nr. 53/2021 av 5. februar 2021. Denne beslutningen vil tre i kraft når beslutning nr. 67/2020 trer i kraft, ettersom de andre betingelsene for ikrafttredelse allerede er oppfylt.

EU har, som nevnt, ved forordning (EU) 2021/2259, forlenget overgangsperioden i artikkel 32 en gang til, til 31. desember 2022. Forordning (EU) 2021/2259 er vedtatt innlemmet i EØS-avtalen ved EØS-komitébeslutning nr. 329/2022 av 9. desember 2022. Det vises til omtale av denne EØS-komitébeslutningen i punkt 7.3 nedenfor.

Etter departementets syn bør det fremkomme i verdipapirfondloven kapittel 8 at PRIIPs-forordningen også skal gjelde for verdipapirfond når disse skal markedsføres mv. til ikke-profesjonelle investorer. Departementet foreslår derfor å sette inn et nytt første punktum i verdipapirfondloven § 8-3 annet ledd, som fastsetter at PRIIPs-loven med forskrifter skal gjelde for fond som markedsføres eller selges til ikke-profesjonelle investorer.

Ved direktiv (EU) 2021/2261 av 15. desember 2021, har EU vedtatt en ny artikkel 82a i direktiv 2009/65/EF (UCITS IV). Artikkelen fastslår at verdipapirfond som oppfyller kravene til nøkkelinformasjonsdokument etter PRIIPs-forordningen, skal fritas fra kravene om å utarbeide nøkkelinformasjon etter UCITS IV-direktivet artikkel 78-82 og artikkel 94. Direktiv (EU) 2021/2261 er også vedtatt innlemmet i EØS-avtalen ved EØS-komitébeslutning nr. 329/2022.

Departementet foreslår en ny forskriftshjemmel i verdipapirfondloven § 8-3 fjerde ledd som eksplisitt gir adgang til å gi regler som gjennomfører bestemmelsene i direktiv 2009/65/EF (UCITS IV) artikkel 82a, som innført ved direktiv (EU) 2021/2261, i forskrift.

6.2 AIF-loven

6.2.1 Gjeldende rett

AIF-loven kapittel 7 inneholder regler om markedsføring av alternative investeringsfond som ikke er nasjonale fond, til ikke-profesjonelle investorer. Dette forutsetter tillatelse fra Finanstilsynet, jf. § 7-1 første ledd. Søknad om tillatelse skal blant annet inneholde nøkkelinformasjon. Det er nærmere krav til nøkkelinformasjon i § 7-2 og i forskrift 26. juni 2014 nr. 877 til lov om forvaltning av alternative investeringsfond §§ 7-1 og 7-2.

6.2.2 Forslaget i høringsnotatet

Finanstilsynet har i høringsnotatet foreslått endringer i AIF-loven kapittel 7, og å fjerne henvisningen til § 7-2 i straffebestemmelsen i AIF-loven § 11 første ledd bokstav a. Om forslagene skrev Finanstilsynet følgende, jf. høringsnotatet punkt. 4.3.1:

«Ved markedsføring til ikke-profesjonelle av alternative investeringsfond som ikke også er nasjonalt verdipapirfond etter verdipapirfondloven (f.eks. eiendomsfond, private equity-fond), er det fastsatt egne krav om nøkkelinformasjon i lov om forvaltning av alternative investeringsfond (AIF-loven) og tilhørende forskrifter. Disse reglene tilsvarer ikke de detaljerte kravene til nøkkelinformasjon som følger av verdipapirfondloven og verdipapirfondforskriften. Som nevnt under punkt 2.1.l legger Finanstilsynet til grunn at alternative investeringsfond som ikke er verdipapirfond og som omfattes av AIF-loven, ikke vil være omfattet av overgangsordningen i PRIIPs-forordningen artikkel 32. For slike alternative investeringsfond kreves dermed nøkkelinformasjon etter PRIIPs-forordningen. AIF-loven § 7-2 fastsetter som nevnt i punkt 4.l en plikt for forvalter til å utarbeide nøkkelinformasjon for alternative investeringsfond som markedsføres til ikke-profesjonelle, der de nærmere kravene til innhold, format og fremstilling følger av forskrift 26. juni 2014 nr. 877 til lov om forvaltning av alternative verdipapirfond kapittel 7. Forskriften tilfredsstiller ikke de detaljerte kravene til nøkkelinformasjonsdokument i PRIIPs-forordningen. Finanstilsynet foreslår at AIF-loven § 7-2 endres slik at de materielle kravene til innhold i dokumentet og plikten til å gi nøkkelinformasjon til ikke-profesjonelle, erstattes med en henvisning til forslag til ny lov om nøkkelinformasjon. Finanstilsynet mener at det ut fra informasjonshensyn er en fordel om gjeldende § 7-2 kan videreføres som en bestemmelse om nøkkelinformasjon der det henvises til ny lov, da oppheving av dagens regler kan gi inntrykk av at det ikke lenger vil stilles krav til nøkkelinformasjon for slike produkter. Videre foreslås at straffebestemmelsen i AIF-loven endres slik at overtredelse av reglene om nøkkelinformasjon heretter reguleres av straffebestemmelsen som foreslås i ny lov om nøkkelinformasjon.»

6.2.3 Høringsinstansenes syn

Ingen av høringsinstansene hadde merknader til forslaget.

6.2.4 Departementets vurdering

Departementet slutter seg til forslaget om at de gjeldende reglene om nøkkelinformasjon i AIF-loven endres, slik at det fremgår av AIF-loven at det er kravene til nøkkelinformasjon i PRIIPs-loven med forskrifter som gjelder for alternative investeringsfond. Departementet viser til redegjørelsen i høringsnotatet.

Departementet foreslår likevel å beholde forskriftskompetansen i § 7-2 fjerde ledd, men at denne blir § 7-2 annet ledd. Derfor foreslår departementet også at henvisningen til § 7-2 i straffebestemmelsen i AIF-loven § 11 første ledd bokstav a blir stående.

7 Samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutninger

7.1 Innlemmelse av PRIIPs-forordningen med tilhørende forordninger i EØS-avtalen

EØS-komiteen besluttet 30. april 2020 å innlemme PRIIPs-forordningen i EØS-avtalen, jf. EØS-komitébeslutning nr. 67/2020. I tillegg ble følgende EU-rettsakter besluttet innlemmet:

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/2340 (endrer PRIIPs-forordningen slik at tidspunktet for anvendelsen av forordningen utsettes i ett år fra 31. desember 2016 til 1. januar 2018).

Kommisjonsforordning (EU) 2016/1904 (utfyllende regler om produktintervensjon).

Kommisjonsforordning (EU) 2017/653 (utfyllende regler om nøkkelinformasjonsdokument).

Kommisjonsforordning (EU) 2019/1866 (endrer kommisjonsforordning (EU) 2017/653, slik at adgangen for UCITS og non-UCITS verdipapirfond til å bruke KIID i stedet for KID forlenges med to år til 31. desember 2021).

EØS-komiteens beslutning og forordningene i offisielle norske oversettelser følger som trykte vedlegg til proposisjonen, se vedlegg 1–6.

Gjennomføring av EØS-komiteens beslutning krever lovendring. Det er dermed nødvendig med Stortingets samtykke til godkjennelse av EØS-komiteens beslutning i medhold av Grunnloven § 26 annet ledd.

EØS-komitébeslutningen inneholder en fortale og fire artikler. I fortalen avsnitt 7 står det at partene er enige om at beslutningen gjennomfører overenskomsten 14. oktober 2014 fra EUs og EØS-EFTA-statenes finans- og økonomiministere om innlemmelse av EUs forordninger om de europeiske tilsynsmyndigheter (European Supervisory Authorities – ESA) i EØS-avtalen.

EØS-komitébeslutningen artikkel 1 inneholder følgende tilpasninger til PRIIPs-forordningen.

«a) Dersom ikke annet er fastsatt i denne avtale, skal Den europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjoner (EIOPA) og EFTAs overvåkingsorgan samarbeide, utveksle opplysninger og rådføre seg med hverandre i henhold til denne forordning, særlig før tiltak settes i verk.

b) Henvisninger i forordningen til EIOPAs myndighet i henhold til artikkel 9 nr. 5 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1094/2010 skal forstås som henvisninger til EFTAs overvåkingsorgans myndighet når det gjelder EFTA-statene i de tilfellene fastsatt i og i samsvar med nr. 31h i vedlegg IX til EØS-avtalen.

c) I artikkel 16:

i) i nr. 1 skal ordene ‘eller, når det gjelder EFTA-statene, EFTAs overvåkingsorgan’ tilføyes etter ordet ‘EIOPA’,

ii) i nr. 2, 3, 4, 6 og 7 skal ordene ‘eller, dersom det er relevant, EFTAs overvåkingsorgan’ tilføyes etter ordet ‘EIOPA’,

iii) når det gjelder EFTA-statene, skal ordet ‘unionsretten’ i nr. 2 forstås som ‘EØS-avtalen’,

iv) i nr. 3 skal ordene ‘uten å avgi uttalelsen’ erstattes med ordene ‘uten at EIOPA avgir uttalelsen’,

v) i nr. 5 skal ordene ‘alle beslutninger om å treffe tiltak’ erstattes med ordene ‘alle sine beslutninger om å treffe tiltak’,

vi) i nr. 5 skal ordene ‘EFTAs overvåkingsorgan skal på sitt nettsted offentliggjøre meldinger om alle sine beslutninger om å treffe tiltak i henhold til denne artikkel. En henvisning til offentliggjøringen av EFTAs overvåkingsorgans melding skal legges ut på EIOPAs nettsted.’ tilføyes etter ordene ‘denne artikkel.’.

d) I artikkel 17 nr. 2 bokstav b), når det gjelder EFTA-statene, skal ordet ‘unionsretten’ forstås som ‘EØS-avtalen’.

e) I artikkel 24 nr. 2, når det gjelder EFTA-statene, skal ordene ‘relevant unionsrett’ forstås som ‘relevante bestemmelser i EØS-avtalen’.

f) I artikkel 32, når det gjelder EFTA-statene, skal ordene ‘31. desember 2019’ forstås som ‘31. desember 2021’.»

Tilpasningene i EØS-komitébeslutningen artikkel 1 bokstav a til e er i tråd med to-pilarstrukturen som ble etablert for EØS/EFTA-statenes tilknytning til EUs finanstilsynsmyndigheter. EFTAs overvåkingsorgan får kort gjengitt samme myndighet overfor foretak i EØS/EFTA-statene som EUs finanstilsynsmyndigheter får overfor foretak i EU.

Tilpasningen i EØS-komitébeslutningen artikkel 1 bokstav f forlenget overgangsperioden for forvaltningsselskap for verdipapirfonds adgang til å bruke «UCITS-KIID» i stedet for «PRIIPs-KID». Denne overgangsperioden ble, som nevnt over, i 2019 forlenget tilsvarende for forvaltningsselskap for verdipapirfond i EU.

Til kommisjonsforordning (EU) 2016/1904 med utfyllende regler om produktintervensjon er det gjort følgende tilpasning i EØS-komitébeslutningen artikkel 1:

«I artikkel 1 skal ordene ‘eller, dersom det er relevant, EFTAs overvåkingsorgan’ tilføyes etter ordet ‘EIOPA’.»

Denne tilpasningen er også i samsvar med to-pilarstrukturen som ble etablert for EØS/EFTA-statenes tilknytning til EUs finanstilsynsmyndigheter.

EØS-komitébeslutningen inneholder ikke tilpasninger til de øvrige rettsaktene.

Det er i EØS-komitébeslutningen artikkel 1 vist til én rettelse av forordning (EU) nr. 1286/2014 (datoen i artikkel 8 nr. 5 er endret fra 31. mars 2015 til 31. mars 2016), og tre rettelser av forordning (EU) 2017/653 (endret formel i vedlegg II, punkt 13, endret oppstilling i vedlegg VII, tabell 1, og retting av den bulgarske språkversjonen artikkel 1).

Artikkel 2 fastslår at den islandske og den norske språkversjonen av direktivet og forordningen gis gyldighet og kunngjøres i EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende.

Artikkel 3 fastsetter at beslutningen trer i kraft 1. mai 2020, forutsatt at alle meddelelser etter EØS-avtalens artikkel 103 nr. 1 er inngitt.

Artikkel 4 fastslår at beslutningen skal kunngjøres i EØS-avdelingen og i EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende.

De tre EØS/EFTA-statene tok konstitusjonelt forbehold ved beslutningen i EØS-komiteen. Liechtenstein ga 2. desember 2020 beskjed om at deres konstitusjonelle forbehold kunne oppheves. Tilsvarende beskjed ble gitt fra Island 22. juni 2021. Dersom også Norge meddeler at det konstitusjonelle forbeholdet kan oppheves, vil beslutningen tre i kraft den første dagen i den andre måneden etter at Norge har gitt slik meddelelse til de andre avtalepartene, jf. EØS-komitébeslutningen artikkel 3 og EØS-avtalen artikkel 103 nr. 1 annet ledd.

Som det er redegjort for over, har EU vedtatt nye rettsakter som endrer noen av rettsaktene som ble vedtatt tatt inn ved EØS-komitébeslutning nr. 67/2020. Dette er for det første kommisjonsforordning (EU) 2021/2268 med endringer i reglene om informasjonen som skal gis i nøkkelinformasjonsdokumentet. Denne forordningen er vedtatt innlemmet ved EØS-komitébeslutning nr. 148/2022 av 29. april 2022. Beslutningen vil tre i kraft når beslutning nr. 67/2020 trer i kraft. Videre er det Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2021/2259 som forlenget overgangsperioden i PRIIPs artikkel 32 (frist for verdipapirfond til å følge PRIIPs-regelverket, herunder utarbeide PRIIPs-KID) til 31. desember 2022, og Europaparlaments- og rådsdirektiv (EU) 2021/2261 med ny artikkel 82a i direktiv 2009/65/EF (UCITS IV) (som fastsetter at verdipapirfond skal ha adgang til å bruke PRIIPs-KID i stedet for UCITS-KIID fra 1. januar 2023). De to sistnevnte rettsaktene er vedtatt innlemmet ved EØS-komitébeslutning nr. 329 av 9. desember 2022. Se nærmere omtale i punkt 6.1.

Som nevnt over ble det også gjort enkelte endringer i PRIIPs-forordningen ved Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2019/1156 av 20. juni 2019. Endringene i PRIIPs-forordningen var en forlengelse av overgangsperioden i PRIIPs-forordningen artikkel 32 med to år til 31. desember 2021 og en utsettelse av fristene for Kommisjonens vurderinger av forordningen i PRIIPs-forordningen artikkel 33 med ett år til 31. desember 2019. Forlengelsen av overgangsperioden svarer til forlengelsen i EØS-tilpasningen til PRIIPs-forordningen, se tilpasning f) i EØS-komitébeslutning nr. 67/2020. Fristene for Kommisjonen har ikke direkte betydning for EØS/EFTA-statene. Forordning (EU) 2019/1156 er, sammen med Europaparlaments- og rådsdirektiv (EU) 2019/1160 av 20. juni 2019, besluttet tatt inn i EØS-avtalen ved EØS-komitébeslutning nr. 53/2021 av 5. februar 2021. Denne EØS-komitébeslutningen vil, som nevnt over, tre i kraft når beslutning nr. 67/2020 om innlemmelse av PRIIPs-forordningen trer i kraft.

7.2 Nærmere om overføring av myndighet etter PRIIPs-forordningen til EFTAs overvåkingsorgan

EØS-komitébeslutning nr. 67/2020 inneholder, som nevnt, enkelte tilpasninger som innebærer at noe kompetanse som etter gjeldende norsk rett ligger til norske myndigheter, og etter PRIIPs-forordningen er overført fra EUs medlemsstater til EIOPA, for EØS/EFTA-statene legges til EFTAs overvåkingsorgan.

Når innlemmelsen av PRIIPs-forordningen i EØS-avtalen og gjennomføring av forordningen i norsk rett trer i kraft, vil EFTAs overvåkingsorgan derfor få myndighet til midlertidig å forby eller begrense markedsføring, distribusjon eller salg av visse forsikringsbaserte investeringsprodukter og finansiell virksomhet eller praksis som utøves av et forsikringsforetak eller et gjenforsikringsforetak i EØS/EFTA-statene, jf. PRIIPs-forordningen artikkel 16 og tilpasningen til PRIIPs-forordningen i EØS-komitébeslutningen til artikkel 1 bokstav b og c. Nærmere vilkår for slike inngrep fremgår av kommisjonsforordning (EU) 2016/1904. Som opplyst blant annet i fortalen avsnitt 7, er det en nær sammenheng mellom EØS-tilpasningen til kompetansen etter PRIIPs-forordningen artikkel 16 og EØS-tilpasningene til de generelle reglene for EUs finanstilsynsbyråer.

Stortinget ga 13. juni 2016 forhåndsamtykke til at Norge kunne delta i blant annet tre EØS-komitébeslutninger om innlemmelse i EØS-avtalen av de tre rettsaktene som etablerer EUs tre finanstilsynsbyråer (EBA, EIOPA og ESMA), jf. Innst. 382 S (2015–2016) fra Finanskomiteen om Samtykke til 1) deltakelse i åtte beslutninger i EØS-komiteen om innlemmelse i EØS-avtalen av rettsaktene som etablerer EUs finanstilsynssystem og enkelte andre rettsakter, 2) overføring av myndighet til å utøve beføyelser med direkte virkning i Norge til EFTAs overvåkingsorgan og EFTA-domstolen ved fremtidig innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) nr. 600/2014, forordning (EU) nr. 1286/2014 og forordning (EU) 2015/2365, jf. Prop. 100 S (2015–2016) Samtykke til 1) deltakelse i åtte beslutninger i EØS-komiteen om innlemmelse i EØS-avtalen av rettsaktene som etablerer EUs finanstilsynssystem og enkelte andre rettsakter, 2) overføring av myndighet til å utøve beføyelser med direkte virkning i Norge til EFTAs overvåkingsorgan og EFTA-domstolen ved fremtidig innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) nr. 600/2014, forordning (EU) nr. 1286/2014 og forordning (EU) 2015/2365. Stortinget vedtok samtidig lov 17. juni 2016 nr. 30 om EØS-finanstilsyn, jf. Innst. 386 L (2015–2016) fra Finanskomiteen om lov om EØS-finanstilsyn, jf. Prop. 127 L (2015–2016) Lov om EØS-finanstilsyn. EØS-komitébeslutningene om innlemmelse av de tre rettsaktene for finanstilsynsbyråene ble truffet 30. september 2016, og trådte i kraft 1. oktober 2016. EIOPA-forordningen (forordning (EU) nr. 1094/2010) med EØS-tilpasninger ble innlemmet ved EØS-komitébeslutning nr. 200/2016 og gjennomført ved lov om EØS-finanstilsyn § 3. Loven trådte i kraft 3. oktober 2016. EIOPA-forordningen artikkel 9 nr. 5 som tilpasset gjelder derfor allerede som norsk lov.

EIOPA-forordningen artikkel 9 nr. 5 første ledd lyder:

«Myndigheten kan midlertidig forby eller begrense visse typer finansvirksomhet som utgjør en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller stabiliteten i hele eller deler av finanssystemet i Unionen, i de tilfellene og på de vilkårene som er fastsatt i rettsaktene nevnt i artikkel 1 nr. 2 eller, om nødvendig, i tilfelle en krisesituasjon, i samsvar med og på de vilkårene som er fastsatt i artikkel 18.»

I EØS-komitébeslutning nr. 200/2016 er EIOPA-forordningen artikkel 9 nr. 5 tilpasset slik, jf. tilpasning bokstav g:

«I artikkel 9 nr. 5:

i) når det gjelder EFTA-statene, skal ordet ‘Myndigheten’ i første ledd forstås som ‘EFTAs overvåkingsorgan’,

ii) når det gjelder EFTA-statene, skal annet og tredje ledd lyde:

‘EFTAs overvåkingsorgans beslutninger skal uten unødig opphold treffes basert på utkast utarbeidet av Myndigheten på eget initiativ eller etter anmodning fra EFTAs overvåkingsorgan.

EFTAs overvåkingsorgan skal med passende mellomrom og minst hver tredje måned vurdere beslutningen omhandlet i første og annet ledd på nytt. Dersom beslutningen ikke fornyes etter et tidsrom på tre måneder, skal den automatisk oppheves.

EFTAs overvåkingsorgan skal så snart som mulig etter at beslutningen nevnt i første og annet ledd er truffet, underrette Myndigheten om utløpsdatoen. I rimelig tid før tremånedersperioden nevnt i tredje ledd utløper, skal Myndigheten framlegge sine konklusjoner for EFTAs overvåkingsorgan, om nødvendig sammen med et utkast. EFTAs overvåkingsorgan kan underrette Myndigheten om enhver utvikling som det anser som relevant for vurderingen.

En EFTA-stat kan anmode om at EFTAs overvåkingsorgan tar sin beslutning opp til ny vurdering. EFTAs overvåkingsorgan skal videresende en slik anmodning til Myndigheten. I slike tilfeller skal Myndigheten etter framgangsmåten fastsatt i artikkel 44 nr. 1 annet ledd vurdere å utarbeide et nytt utkast for EFTAs overvåkingsorgan.

Dersom Myndigheten endrer eller tilbakekaller en parallell beslutning til den beslutning som er truffet av EFTAs overvåkingsorgan, skal Myndigheten, uten unødig opphold, utarbeide et utkast for EFTAs overvåkingsorgan.»

Som det ble redegjort for i Prop. 100 S (2015–2016), innebar beslutningene om å ta forordningene om EUs finanstilsynsbyråer inn i EØS-avtalen at myndighet på enkelte avgrensede områder ble overført fra norske myndigheter til EFTAs overvåkingsorgan og, i forlengelsen av det, også til EFTA-domstolen.

På grunn av den nære sammenhengen mellom artikkel 9 nr. 5 i EIOPA-forordningen og PRIIPs-forordningen artikkel 16, og den tilsvarende nære sammenhengen mellom EØS-tilpasningene til disse bestemmelsene, ble det i Prop. 100 S (2015–2016), samtidig med at det ble bedt om forhåndsamtykke til EØS-komitébeslutningene for innlemmelse av tilsynsbyråforordningene, bedt om forhåndsamtykke til overføring av myndighet til EFTAs overvåkingsorgan ved EØS-tilpasninger til PRIIPs-forordningen artikkel 16, jf. Prop. 100 S (2015–2016) punkt 10.7.1 og punkt 10.7.3.5. I Prop. 100 S (2015–2016) punkt 10.7.1 står det:

«Vedtakskompetanse som skal utøves i samsvar med prosedyren i tilsynsforordningene artikkel 9 nr. 5, er så langt identifisert å foreligge i shortsalgforordningen artikkel 28 og i AIFM-direktivet artikkel 47, samt i MiFIR artikkel 40, 41 og 45 og PRIIPs-forordningen artikkel 16. Utkastene til EØS-komitébeslutninger for hhv. shortsalgforordningen og AIFM-direktivet er beskrevet i kapittel 7.3 og kapittel 8.3. Det er som nevnt ennå ikke utarbeidet utkast til EØS-komitébeslutninger for MiFIR og PRIIPs-forordningen. Det er imidlertid, sammen med de konkrete tilpasningstekstene til shortsalgforordningen artikkel 28 og AIFM-direktivet artikkel 47, også fremforhandlet tilpasningstekst til MiFIR artikkel 40, 41 og 45 og til PRIIPs-forordningen artikkel 16 (vedlegg 3). Dette er ment som en modell som, i tillegg til ved innlemmelse i EØS-avtalen av MiFIR og PRIIPs-forordningen, også bør kunne brukes ved senere innlemmelse i EØS-avtalen av eventuelle andre rettsakter med tilsvarende bestemmelser om overføring av ‘artikkel 9 nr. 5-kompetanse’.»

I Prop. 100 S (2015–2016) punkt 10.7.3.5 står det:

«De foreliggende utkast til EØS-tilpasninger til hhv. MiFIR artikkel 40, 41 og 45 og PRIIPs-forordningen artikkel 16 følger som trykte vedlegg til proposisjonen (vedlegg 3).

Lovavdelingen har ikke vurdert om de aktuelle tilpasningstekstene innebærer overføring av vedtaksmyndighet til EFTAs overvåkingsorgan som må anses som mer enn lite inngripende. Det er mye som taler for at vurderingen for disse tilpasningene til MiFIR og PRIIPs-forordningen vil svare til vurderingen av de sammenlignbare tilpasningene til reglene om overføring av myndighet i shortsalgforordningen og AIFM-direktivet.

Regjeringen legger til grunn at samtykke til overføring av vedtakskompetanse etter de utkastene til tilpasninger som er utarbeidet, bør behandles sammen med de øvrige rettsaktene som etablerer EUs finanstilsynssystem.

På denne bakgrunn bes det om Stortingets samtykke til myndighetsoverføring til EFTAs overvåkingsorgan, og i forlengelsen av dette til EFTA-domstolen, gjennom tilpasninger som beskrevet ovenfor til MiFIR artikkel 40, 41 og 45 og til PRIIPs-forordningen artikkel 16. Det legges opp til å ta disse tilpasningene inn i EØS-komitébeslutninger for å ta MiFIR og PRIIPs inn i EØS-avtalen. EØS-komitebeslutninger om innlemmelse av disse to rettsaktene i EØS-avtalen vil, etter at de er utarbeidet, bli forelagt Stortinget i medhold av Grunnloven § 26 annet ledd.»

I tråd med forslaget i Prop. 100 S (2015–2016) vedtok Stortinget 13. juni 2016 at «Stortinget samtykker i […] 2) overføring av myndighet til å utøve beføyelser med direkte virkning i Norge til EFTAs overvåkingsorgan og EFTA-domstolen ved fremtidig innlemmelse i EØS-avtalen av […] forordning (EU) nr. 1286/2014». Vedtaket ble truffet med 136 mot 29 stemmer.

Som varslet i Prop. 100 S (2015–2016) punkt 10.7.3.5, bes det nå om Stortingets samtykke til godkjenning av den endelige EØS-komitébeslutningen av 30. april 2020 om innlemmelse av PRIIPs-forordningen. EØS-komitébeslutningen inneholder tilpasninger til PRIIPs-forordningen artikkel 16 som er i tråd med de tilpasningene Stortinget ga samtykke til i juni 2016.

Stortinget ga 14. juni 2019 tilsvarende samtykke i medhold av Grunnloven § 26 annet ledd til godkjenning av EØS-komitébeslutning nr. 78/2019 av 29. mars 2019 om innlemmelse i EØS-avtalen av (EU) nr. 600/2014 (MiFIR), jf. det tilsvarende forhåndsamtykket 13. juni 2016 til overføring av myndighet til EFTAs overvåkingsorgan ved EØS-tilpasninger til MiFIR artikkel 40, 41 og 45, jf. Innst. 374 S (2018–2019), jf. Prop. 83 S (2018–2019) Samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 79/2019 og nr. 78/2019 av 29. mars 2019 om innlemmelse i EØS-avtalen av direktiv 2013/36/EU (CRD IV) og forordning 575/2013/EU (CRR), og direktiv 2014/65/EU (MiFID II) og forordning 600/2014/EU (MiFIR).

7.3 Innlemmelse av forordning (EU) 2021/2259 og direktiv (EU) 2021/2261

EØS-komiteen besluttet 9. desember 2022 å innlemme forordning (EU) 2021/2259 og direktiv (EU) 2021/2261 i EØS-avtalen, jf. EØS-komitébeslutning nr. 329/2022. Forordning (EU) 2021/2259 forlenger overgangsperioden i PRIIPs artikkel 32 for verdipapirfond til å følge PRIIPs-regelverket, herunder utarbeide PRIIPs-KID til 31. desember 2022. Direktiv (EU) 2021/2261 innsetter en ny artikkel 82a i direktiv 2009/65/EF (UCITS IV) som gir verdipapirfond adgang til å bruke PRIIPs-KID i stedet for UCITS-KIID fra 1. januar 2023. Norge deltok i beslutningen med forbehold om Stortingets samtykke.

Gjennomføring av EØS-komiteens beslutning krever lovendring. Det er dermed nødvendig med Stortingets samtykke til godkjennelse av EØS-komiteens beslutning i medhold av Grunnloven § 26 annet ledd.

EØS-komiteens beslutning inneholder en fortale og fire artikler. Beslutningen i offisiell oversettelse og forordningen og direktivet i uoffisielle norske oversettelser følger som trykte vedlegg til proposisjonen, se vedlegg 7–9.

Artikkel 1 fastsetter at EØS-avtalens vedlegg IX skal endres slik at direktiv (EU) 2021/2261 inntas i EØS-avtalen. Direktivet tas inn som et endringsdirektiv til direktiv 2009/65/EF, jf. punkt 1 i artikkel 1. Videre endres vedlegget slik at forordning (EU) 2021/2259 inntas i EØS-avtalen. Denne tilføyes som en endringsrettsakt til forordning (EU) nr. 1286/2014, jf. punkt 2 i artikkel 1.

Artikkel 2 fastslår at den islandske og den norske språkversjonen av direktivet og forordningen gis gyldighet og kunngjøres i EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende.

Artikkel 3 fastsetter at beslutningen trer i kraft 10. desember 2022, forutsatt at alle meddelelser etter EØS-avtalens artikkel 103 nr. 1 er inngitt.

Artikkel 4 fastslår at beslutningen selv skal kunngjøres i EØS-avdelingen og i EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende.

De tre EØS EFTA-statene tok konstitusjonelt forbehold ved beslutningen i EØS-komiteen. Liechtenstein ga 27. april 2023 beskjed om at deres konstitusjonelle forbehold kunne oppheves. Tilsvarende beskjed ble gitt fra Island 26. mai 2023. Beslutningen vil tre i kraft samtidig med beslutning nr. 67/2020, forutsatt at Norge har meddelt at det konstitusjonelle forbeholdet kan oppheves.

8 Økonomiske og administrative konsekvenser

En innlemmelse av PRIIPs-forordningen i norsk rett, vil ha begrensede økonomiske og administrative konsekvenser.

Kravene til utarbeidelse av nøkkelinformasjonsdokumenter vil ha størst konsekvenser for produsenter av PRIIPs-produkter. Det vil kreve juridisk, datateknisk og økonomisk kompetanse for å utarbeide nøkkelinformasjonsdokumentene. De største kostnadene vil komme ved introduksjonen av kravene. At alle produsenter må utarbeide nøkkelinformasjonsdokumenter etter samme mal, vil gi økt transparens om blant annet kostnader. Det vil kunne medføre økt konkurranse og press på produsentene om å redusere gebyrer og administrasjonsgodtgjørelser.

Rådgivere og selgere vil med en innlemming av PRIIPs-forordningen være forpliktet til å gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig for de ikke-profesjonelle investorene. De må altså etablere rutiner for å sikre at plikten til enhver tid oppfylles. Merkostnadene vil være begrensede, da salg av og rådgivning om slike produkter allerede er underlagt en rekke krav.

For produsenter, rådgivere og selgere vil det videre være en fordel at de ved en innlemmelse av PRIIPs-forordningen kan forholde seg til ett regelsett, i stedet for å innrette seg både etter reglene i EU og egne norske regler.

For investorer skal nøkkelinformasjonsdokumentet bedre grunnlaget for å treffe informerte investeringsbeslutninger, herunder ved å gi en bedre forståelse for risikoen forbundet med å investere i produktet. Standardiseringen av nøkkelinformasjonsdokumentet vil dessuten gjøre det enklere for forbrukere og andre ikke-profesjonelle kunder å sammenligne de ulike produktene hos forskjellige leverandører. Det vil kunne gi økt bevissthet om hvilken betydning gebyrer og kostnader har på netto avkastning.

Finanstilsynet vil få ansvar for å føre tilsyn med overholdelse av ytterligere regelverk. Saker der det er aktuelt å sanksjonere eller gi pålegg vil kunne være ressurskrevende. Eventuelle vedtak og andre tiltak vil i noen tilfeller også kunne lede til oppgaver for departementet, for eksempel ved klager på vedtak truffet av Finanstilsynet.

Når det gjelder rettsaktene som innlemmes ved EØS-komiteens beslutning nr. 329/2022, så ventes forordning (EU) 2021/2259 ikke å medføre økonomiske eller administrative konsekvenser av betydning. Den nye bestemmelsen som tilføyes i UCITS-direktivet gjennom direktiv (EU) 2021/2261, om at det ikke vil være nødvendig å utarbeide mer enn ett nøkkelinformasjonsdokument for hvert enkelt fond, vil være besparende for både forvaltningsselskap og forbrukere.

Som det er vist til under omtalen av artikkel 33 i punkt 3.1 over, arbeider EU med utvikling av regelverket. Både private parter og offentlige myndigheter må derfor påregne oppgaver i forbindelse med vedlikehold og videre utvikling av PRIIPs-regelverket.

9 Merknader til de enkelte bestemmelsene

9.1 Merknader til PRIIPs-loven

Til § 1

Første ledd første punktum angir når PRIIPs-loven får virkning. Reglene i loven, herunder bestemmelsene som følger direkte av PRIIPs-forordningen når denne er gjennomført i norsk rett ved inkorporasjon, er ikke ment å være uttømmende, men supplerer annet regelverk.

Første ledd annet punktum gir hjemmel til å pålegge plikt til å utarbeide nøkkelinformasjonsdokument mv. etter reglene i PRIIPs-forordningen for andre investeringsprodukter enn de investeringsproduktene som er omfattet av forordningen. En slik utvidelse av virkeområdet kan fastsettes i forskrift. Det vises til punkt 5.4.

Annet ledd angir det geografiske virkeområdet. Bestemmelsen gir Kongen hjemmel til å ved forskrift utvide det geografiske virkeområdet til også å omfatte Norges økonomiske sone, Svalbard, Jan Mayen og bilandene. Utgangspunktet er at PRIIPs-loven gjelder for produkter produsert i utlandet dersom de markedsføres mot ikke-profesjonelle investorer i Norge, slik at Finanstilsynet i medhold av PRIIPs-loven og finanstilsynsloven også vil kunne følge opp utenlandske produsenter, rådgivere og selgere. Norske foretaks virksomhet utenfor Norge skal som hovedregel også være omfattet. Virksomhet utenfor Norge kan for eksempel omfatte både markedsføring av norske produkter og etablering av PRIIPs-produkter, herunder fond, i andre land. Et norsk forvaltningsselskap skal for eksempel kunne etablere et UCITS-fond i en annen EØS-stat. Fondets hjemlands regler om nøkkelinformasjon må da følges. Det kan ikke utelukkes at det da vil kunne oppstå konflikter mellom norske regler og regelverket i andre land. Det foreslås derfor en adgang for Finanstilsynet til å gjøre unntak i forskrift fra hovedregelen om at loven også kommer til anvendelse på norske foretaks virksomhet i utlandet, og til å gi unntak i forskrift for utenlandske foretaks virksomhet i Norge.

Til § 2

Første ledd gjennomfører PRIIPs-forordningen ved inkorporasjon. Endringsforordningene som så langt er vedtatt i EU og innlemmet i EØS-avtalen, er tilføyd i inkorporasjonsbestemmelsen.

Annet ledd gir hjemmel for departementet til å fastsette utfyllende regler i forskrift. Hjemmelen kan både brukes til å gjennomføre utfyllende EU-rettsakter som tas inn i EØS-avtalen, og til å fastsette andre utfyllende regler. Eksempler på utfyllende EU-forordninger som bør gjennomføres ved inkorporasjon i forskrift med hjemmel i denne bestemmelsen, er kommisjonsforordning (EU) 2016/1904 med utfyllende regler om produktintervensjon og kommisjonsforordning (EU) 2017/653 med utfyllende regler om nøkkelinformasjonsdokument. Kommisjonsforordning (EU) 2021/2268 med endringer i kommisjonsforordning (EU) 2017/653 vil også kunne gjennomføres ved inkorporasjon i forskrift. Annet ledd gir dessuten hjemmel til å fastsette regler om klage- og tvisteløsningsordninger i forskrift. Hjemmelen vil om nødvendig kunne benyttes til å sørge for at reglene i PRIIPs-forordningen artikkel 19 følges av produsenter, rådgivere og selgere. Det vises til punkt 5.8.

Tredje ledd gir hjemmel for departementet til å gjennomføre endringer i forordningen ved forskrift, selv om forordningen er gjennomført ved lov. Dette gir mulighet til å gjennomføre endringer som er av en karakter som normalt ville vært gjennomført ved forskrift, i forskrifts form i stedet for lovendring. Hjemmelen kan bare brukes til å gjennomføre EØS-forpliktelser. Hvorvidt derogasjonshjemmelen kan anvendes, må bero på en konkret skjønnsmessig vurdering.

Når det i loven vises til PRIIPs-forordningen, menes forordningen slik den er gjennomført og endret etter denne bestemmelsen. Det vises til punkt 5.2.

Til § 3

Bestemmelsen inneholder definisjoner av to av begrepene som er definert i forordningen artikkel 4. Dette er definisjoner som viser til begreper i andre rettsakter, og som er gjennomført i norsk rett.

Definisjonen av «ikke-profesjonell investor» implementerer PRIIPs-forordningen artikkel 4 nr. 6. Definisjonen av begrepet «varig medium» brukes ikke i lovteksten. Det brukes imidlertid i PRIIPS-forordningen artikkel 14. Definisjonen i PRIIPs-forordningen artikkel 4 nr. 7 viser til definisjonen av «varig medium» i direktiv 2009/65/EF artikkel 2. Denne definisjonen er gjennomført i verdipapirfondloven. «Varig medium» er i verdipapirfondloven § 1-2 første ledd nr. 10 definert som «en innretning som gjør det mulig for en investor å lagre informasjon adressert personlig til vedkommende investor. Informasjonen må være tilgjengelig for fremtidig bruk i et tidsrom som er tilstrekkelig for informasjonens formål, og informasjonen må kunne reproduseres uforandret.» Innholdet i de øvrige definisjonene i forordningen artikkel 4 følger direkte av forordningen. Se også omtale av definisjoner i punkt 5.3.

Til § 4

Bestemmelsen implementerer PRIIPs-forordningen artikkel 7. Bestemmelsen gir også departementet adgang til å ved forskrift gjøre unntak fra kravet om at nøkkelinformasjonsdokumentet skal være på norsk.

Til § 5

Bestemmelsen implementerer PRIIPs-forordningen artikkel 4 nr. 8 og fortalen avsnitt 10, som forutsetter at det utpekes en nasjonal myndighet som skal føre tilsyn med at kravene i forordningen overholdes. Det presiseres at bestemmelser i finanstilsynsloven kan anvendes overfor fysiske og juridiske personer som produserer, gir råd om eller selger PRIIP-er.

Forordningen legger noen tilsynsoppgaver og noe inngrepskompetanse direkte til tilsynsmyndigheten. Etter forordningen artikkel 15 nr. 2 skal tilsynsmyndigheten overvåke markedet for forsikringsbaserte investeringsprodukter som markedsføres, distribueres eller selges i eller fra deres medlemsstat. Etter artikkel 17 kan tilsynsmyndigheten på nærmere vilkår forby eller begrense markedsføring, distribusjon eller salg av forsikringsbaserte investeringsprodukter eller forsikringsbaserte investeringsprodukter med visse særskilte egenskaper, eller en type finansiell virksomhet eller praksis som utøves av et forsikrings- eller gjenforsikringsforetak. Disse oppgavene og kompetansen vil, etter inkorporasjon av forordningen i norsk rett, ligge til Finanstilsynet. Det vises til punkt 5.5.

Til § 6

Første ledd gjennomfører forordningen artikkel 24 nr. 2 bokstav a og b om myndighet til å ilegge administrative tiltak. Annet ledd gjennomfører forordningen artikkel 24 nr. 2 bokstav d. Tredje ledd gjennomfører forordningen artikkel 24 nr. 4.

Dersom vilkårene i PRIIPs-forordningen artikkel 17, samt de nærmere vilkårene i kommisjonsforordning (EU) 2016/1904 er oppfylt, kan Finanstilsynet forby eller begrense markedsføring, distribusjon og salg av forsikringsbaserte investeringsprodukter, samt forby finansiell virksomhet eller praksis som utøves av et forsikringsforetak eller gjenforsikringsforetak. Denne kompetansen følger direkte av PRIIPs-forordningen artikkel 17 og kommisjonsforordning (EU) 2016/1904, som vil bli gjennomført ved forskrift, og skal derfor ikke gjennomføres ved en egen bestemmelse i norsk rett.

Bestemmelsen suppleres av Finanstilsynets generelle påleggshjemler etter finanstilsynsloven, og er ikke til hinder for at Finanstilsynet kan fatte vedtak om pålegg om retting knyttet til andre forhold enn de overtredelser som er nevnt i bestemmelsen. Adgang for Finanstilsynet til å ilegge en offentlig advarsel som angir navnet på den personen som er ansvarlig for overtredelsen, og typen overtredelse, jf. forordningen artikkel 24 nr. 2 bokstav c, følger av Finanstilsynets myndighet etter finanstilsynsloven.

Forordningen artikkel 25 inneholder en ikke-uttømmende liste med angivelse av omstendigheter som tilsynsmyndigheten skal hensynta ved anvendelse av både administrative sanksjoner og tiltak som nevnt i forordningen artikkel 24 nr. 2. Momentene er:

a) overtredelsens grovhet og varighet

b) graden av ansvar hos den personen som er ansvarlig for overtredelsen

c) overtredelsens innvirkning på ikke-profesjonelle investorers interesser

d) samarbeidsviljen hos den personen som er ansvarlig for overtredelsen

e) eventuelle tidligere overtredelser begått av den personen som er ansvarlig for overtredelsen,

f) tiltak som den personen som er ansvarlig for overtredelsen, har truffet etter overtredelsen for å hindre at den gjentas.

Denne momentlisten vil gjelde direkte, uten gjennomføring i egen lovbestemmelse. Det vises til punkt 5.5.

I tillegg til Finanstilsynets myndighet, vil EFTAs overvåkingsorgan ha myndighet til midlertidig å forby markedsføring, distribusjon eller salg av visse forsikringsbaserte investeringsprodukter eller en type finansiell virksomhet eller praksis som skaper et betydelig problem knyttet til investorvernet eller er en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller mot finansiell stabilitet. Det vises punkt 3.1, 5.5 og 7.2.

Til § 7

Første ledd gir Finanstilsynet adgang til å sanksjonere overtredelser av nærmere angitte plikter etter forordningen, slik den er gjennomført i norsk rett, med overtredelsesgebyr. Vedtak om overtredelsesgebyr kan rettes mot produsenter, rådgivere og selgere av henholdsvis sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter. Typiske produsenter som omfattes er finansforetak, verdipapirforetak, forvaltningsselskap for verdipapirfond og forvalter av alternative investeringsfond. Disse foretakstypene vil også kunne være rådgivere og selgere. Forsikringsformidlere, jf. forsikringsformidlingsloven kapittel 2, og tilknyttede agenter, jf. verdipapirhandelloven § 10-22, er eksempler på personer som kan gi råd om å selge investeringsprodukter, men som normalt ikke vil være produsenter. Fysiske personer som handler på vegne av juridiske personer kan også etter omstendighetene ilegges overtredelsesgebyr.

Listen med forordningsbestemmelser svarer til listen i forordningen artikkel 24 nr. 1.

Forordningen artikkel 5 nr. 1 gjelder plikt til å utarbeide nøkkelinformasjonsdokument, artikkel 6, 7 og artikkel 8 nr. 1 til 3 gjelder krav til nøkkelinformasjonsdokumentets form og innhold, artikkel 9 gjelder markedsføringsmateriell, artikkel 10 nr. 1 gjelder plikt til regelmessig oppdatering av nøkkelinformasjonsdokument, artikkel 13 nr. 1, 3 og 4 og artikkel 14 gjelder krav til tilgjengeliggjøring av nøkkelinformasjonsdokument og artikkel 19 gjelder krav til klageordning og rett til å kreve erstatning.

Etter første ledd annet punktum kan Finanstilsynet ilegge overtredelsesgebyr dersom pålegg fra Finanstilsynet ikke etterkommes. Dette omfatter også eventuelle pålegg hjemlet direkte i bestemmelser i forordningen. I tillegg omfatter det brudd på bestemmelser i forskrift, dersom hjemmelen i første ledd siste punktum benyttes.

Skyldkravet for overtredelsesgebyr er forsett eller uaktsomhet for både fysiske og juridiske personer. For juridiske personer oppfylles skyldkravet ved at noen som handler på vegne av denne, har utvist skyld. Dette omfatter kumulative og anonyme feil, slik at flere enkeltpersoners adferd samlet vil kunne anses å oppfylle skyldkravet. Forordningen artikkel 25 gir en ikke-uttømmende liste over momenter i vurderingen om det skal ilegges overtredelsesgebyr. Det vises til punkt 5.5

Regelen i annet ledd om adgang til å sanksjonere medvirkning svarer til bestemmelsen i verdipapirhandelloven § 21-13, verdipapirfondloven § 11-6 og AIF-loven § 9-6.

Regelen i tredje ledd om fem års foreldelsesfrist svarer til foreldelsesfristen i verdipapirhandelloven § 21-11 første ledd.

Etter fjerde ledd første punktum fastsettes maksgrenser for overtredelsesgebyr ved forskrift. Bestemmelsen implementerer forordningen artikkel 24 nr. 2 bokstav e.

Forskriftshjemlene i fjerde ledd annet punktum svarer til forskriftshjemlene i verdipapirhandelloven § 21-9 tredje ledd (regler om kvalifisert skyldkrav) og § 21-11 tredje ledd (regler om foreldelse og om renter ved forsinket betaling).

Det vises til punkt 5.5.

Til § 8

Bestemmelsen gir adgang til å straffe de samme overtredelsene som kan sanksjoneres administrativt med overtredelsesgebyr. Fysiske personer som handler på vegne av juridiske personer kan etter omstendighetene også straffes. Det vises til punkt 5.5.

Til § 9

Bestemmelsen supplerer de alminnelige reglene om taushetsplikt for ansatte i Finanstilsynet og departementet, og svarer til bestemmelser i annen finansmarkedslovgivning. Det vises til punkt 5.6 og punkt 5.7.

9.2 Merknader til endringer i verdipapirfondloven

Til § 8-3

Annet ledd angir at verdipapirfond også skal utarbeide nøkkelinformasjonsdokumenter i tråd med PRIIPs-loven når verdipapirfondene markedsføres eller selges til forbrukere og andre ikke-profesjonelle investorer. Etter fjerde ledd kan departementet i forskrift gi regler om at verdipapirfondene som utarbeider nøkkelinformasjonsdokumenter i tråd med PRIIPs-loven, ikke i tillegg behøver å lage nøkkelinformasjonsdokumenter etter bestemmelsene i verdipapirfondloven. Forskriftshjemmelen gir adgang til å gi regler som gjennomfører bestemmelsene i direktiv 2009/65/EF (UCITS IV) artikkel 82a, som innført ved direktiv (EU) 2021/2261. Det vises til punkt 6.1.

9.3 Merknader til endringer i AIF-loven

Til § 7-2

Etter første ledd skal alternative investeringsfond utarbeide nøkkelinformasjonsdokumenter i tråd med PRIIPs-loven når de markedsføres eller selges til forbrukere og andre ikke-profesjonelle investorer. Det vises til punkt 6.2.

Tilråding

Finansdepartementet

tilrår:

At Deres Majestet godkjenner og skriver under et fremlagt forslag til proposisjon til Stortinget om lov om nøkkelinformasjon om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter (PRIIPs-loven) og samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 67/2020 av 30. april 2020 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordningene (EU) nr. 1286/2014, (EU) 2016/2340, (EU) 2016/1904, (EU) 2017/653 og (EU) 2019/1866 (PRIIPs) og EØS-komiteens beslutning nr. 329/2022 av 9. desember 2022 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2021/2259 og direktiv (EU) 2021/2261.

Vi HARALD, Norges Konge,

stadfester:

Stortinget blir bedt om å gjøre vedtak til lov om nøkkelinformasjon om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter (PRIIPs-loven) og vedtak om samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 67/2020 av 30. april 2020 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordningene (EU) nr. 1286/2014, (EU) 2016/2340, (EU) 2016/1904, (EU) 2017/653 og (EU) 2019/1866 (PRIIPs) og EØS-komiteens beslutning nr. 329/2022 av 9. desember 2022 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2021/2259 og direktiv (EU) 2021/2261 i samsvar med et vedlagt forslag.

A Forslag
til lov om nøkkelinformasjon om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter (PRIIPs-loven)

§ 1 Virkeområde

Loven gjelder markedsføring rettet mot ikke-profesjonelle investorer av sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter som angitt i PRIIPs-forordningen, og gjelder i tillegg til krav i annet regelverk ved markedsføring og salg av slike produkter. Departementet kan i forskrift fastsette at loven helt eller delvis skal gjelde også for andre investeringsprodukter med tilsvarende egenskaper som sammensatte eller forsikringsbaserte investeringsprodukter.

Loven gjelder for virksomhet i Norge og for norske foretaks virksomhet utenfor Norge. Kongen kan i forskrift gi regler om i hvilken utstrekning loven skal gjøres gjeldende for Norges økonomiske sone og for Svalbard, Jan Mayen og bilandene. Finanstilsynet kan i forskrift gjøre unntak fra loven for norske foretaks virksomhet utenfor Norge og utenlandske foretaks virksomhet i Norge.

§ 2 Gjennomføring av PRIIPs-forordningen

EØS-avtalen vedlegg IX nr. 31bg forordning (EU) nr. 1286 /2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIPs-forordningen), som endret ved forordning (EU) 2016/2340, forordning (EU) 2019/1156 og forordning (EU) 2021/2259, gjelder som lov med de tilpasningene som følger av vedlegg IX, protokoll 1 til avtalen og avtalen for øvrig.

Departementet kan i forskrift gi nærmere regler til utfylling av loven, herunder om utarbeidelse av nøkkelinformasjon, om plikten til å gjøre nøkkelinformasjon tilgjengelig og om klage- og tvisteløsningsordninger.

Departementet kan i forskrift gjøre endringer i, herunder fastsette unntak fra, bestemmelsene gjennomført i første ledd til gjennomføring av Norges forpliktelser etter EØS-avtalen.

§ 3 Definisjoner

I denne loven forstås med:

a. ikke-profesjonell investor: fysisk eller juridisk person som skal anses som kunde etter finansavtaleloven, forsikringsavtaleloven, finansforetaksloven, verdipapirhandelloven, verdipapirfondloven, AIF-loven, forsikringsformidlingsloven eller annet relevant regelverk, og som ikke kan regnes som, eller skal behandles som, profesjonell kunde etter reglene i verdipapirhandelloven § 10-7.

b. varig medium: en innretning som angitt i verdipapirfondloven § 1-2 første ledd nr. 10.

§ 4 Språk

Nøkkelinformasjonsdokument som distribueres i Norge, skal være på norsk. Departementet kan gjøre unntak fra kravet i første punktum ved forskrift.

§ 5 Tilsyn

Finanstilsynet fører tilsyn med overholdelse av bestemmelsene gitt i eller i medhold av denne loven. Finanstilsynsloven kommer til anvendelse.

§ 6 Administrative tiltak

Finanstilsynet kan suspendere eller forby markedsføring av et investeringsprodukt hvis bestemmelsene angitt i § 7 første ledd er overtrådt.

Finanstilsynet kan også forby at nøkkelinformasjon gjøres tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer hvis dokumentet ikke er i samsvar med bestemmelsene i PRIIPs-forordningen artikkel 6, 7, 8 eller 10, jf. § 2 første ledd, og påby offentliggjøring av en ny utgave av nøkkelinformasjonsdokumentet.

Finanstilsynet kan pålegge produsent, rådgiver eller selger av et investeringsprodukt å opplyse ikke-profesjonelle investorer om pålegg eller sanksjon som er ilagt av Finanstilsynet, og om hvordan investoren kan inngi klage mot foretaket, herunder til hvilken klagenemnd det kan rettes et eventuelt krav mot foretaket.

§ 7 Overtredelsesgebyr

Finanstilsynet kan ilegge fysiske eller juridiske personer overtredelsesgebyr dersom vedkommende eller noen som har handlet på vegne av vedkommende juridiske person, forsettlig eller uaktsomt har overtrådt PRIIPs-forordningen artikkel 5 nr. 1, artikkel 6, artikkel 7, artikkel 8 nr. 1 til 3, artikkel 9, artikkel 10 nr. 1, artikkel 13 nr. 1, 3 og 4, artikkel 14 eller artikkel 19. Overtredelsesgebyr kan også ilegges den som ikke etterkommer Finanstilsynets pålegg. I forskrift som gis i medhold av loven, kan det fastsettes at den som forsettlig eller uaktsomt overtrer forskriften, kan ilegges overtredelsesgebyr.

Medvirkning til overtredelse av bestemmelsene som nevnt i første ledd kan sanksjoneres på samme måte.

Adgangen til å ilegge overtredelsesgebyr foreldes fem år etter at overtredelsen er opphørt. Fristen avbrytes ved at Finanstilsynet gir forhåndsvarsel eller fatter vedtak om overtredelsesgebyr.

Departementet fastsetter de øvre grensene for overtredelsesgebyr for fysiske og juridiske personer i forskrift. Departementet kan i forskrift gi utfyllende regler til bestemmelsene i denne paragrafen, herunder regler om kvalifisert skyldkrav som vilkår for å ilegge overtredelsesgebyr, nærmere regler om foreldelse og regler om renter ved forsinket betaling av overtredelsesgebyr.

§ 8 Straff

Med bøter eller fengsel inntil ett år straffes den som forsettlig eller uaktsomt overtrer bestemmelser som angitt i § 7 første ledd.

§ 9 Taushetsplikt

Enhver som utfører arbeid eller tjeneste for Finanstilsynet eller departementet, har taushetsplikt overfor uvedkommende om identiteten til personer som har gitt meldinger, tips eller liknende opplysninger om overtredelser av loven og tilhørende forskrifter, og om andre opplysninger som kan gjøre identiteten kjent, med mindre bruk av opplysningene er nødvendig som ledd i ytterligere undersøkelser av overtredelsen eller etterfølgende rettsforfølgning av saken. Taushetsplikten etter første punktum gjelder også identiteten til den fysiske personen opplysningene gjelder. Taushetsplikten gjelder også overfor sakens parter og deres representanter.

Enhver som utfører arbeid eller tjeneste for Finanstilsynet eller departementet, har taushetsplikt overfor uvedkommende om opplysninger som omhandler sanksjoner og andre tiltak som knytter seg til overtredelse av regler i loven her, eller forskrifter i medhold av loven, dersom offentliggjøring av opplysningene kan skape alvorlig uro på finansmarkedene eller påføre de berørte parter uforholdsmessig stor skade. Forvaltningsloven § 13, §13 b til §13 e og §13 g gjelder ikke for opplysninger som nevnt i første punktum.

Departementet kan i forskrift gi regler som utfyller reglene i første og annet ledd.

§ 10 Ikrafttredelse og overgangsregler.

Loven gjelder fra den tid Kongen bestemmer. Kongen kan sette i kraft de enkelte bestemmelser til forskjellig tid. Departementet kan gi overgangsregler.

§ 11 Endringer i andre lover

Fra den tid Kongen bestemmer gjøres følgende endringer i andre lover:

1. I lov 25. november 2011 nr. 44 om verdipapirfond gjøres følgende endringer:

§ 8-3 overskriften skal lyde:

§ 8-3. Krav om nøkkelinformasjon

§ 8-3 annet ledd skal lyde:

(2) For fond som markedsføres eller selges til ikke-profesjonelle investorer som definert i PRIIPs-loven, gjelder reglene i PRIIPs-loven med forskrifter. For øvrige fond skal nøkkelinformasjonen inneholde følgende, med mindre annet er bestemt i forskrift:

1. identifisering av fondet og tilsynsmyndigheten for fondet,

2. kort beskrivelse av investeringsmandat,

3. presentasjon av historisk avkastning eller antatt avkastning,

4. informasjon om kostnader og tilknyttede gebyrer,

5. risiko- og avkastningsprofil, herunder veiledning og advarsler om risiko knyttet til investering i fondet,

6. angivelse av hvor og hvordan prospekt, årsrapport og halvårsrapport er tilgjengelig, på hvilket språk dokumentene er utformet og at disse dokumentene er kostnadsfritt tilgjengelige,

7. opplysning om at nøkkelinformasjon ikke alene gir grunnlag for ansvar, hvis ikke informasjonen er villedende, unøyaktig eller inkonsistent i forhold til opplysninger i prospekt,

8. angivelse av at informasjon om forvaltningsselskapets godtgjørelsesordning er tilgjengelig på forvaltningsselskapets nettsted, og at papirkopi av informasjonen sendes investor kostnadsfritt på forespørsel

§ 8-3 fjerde ledd nytt annet punktum skal lyde:

Departementet kan i forskrift også gjøre unntak fra regler om nøkkelinformasjon i denne loven med forskrifter når forvaltningsselskapet for fondet følger kravene til nøkkelinformasjonsdokument etter PRIIPs-loven med forskrifter.

2. I lov 20. juni 2014 nr. 28 om forvaltning av alternative investeringsfond gjøres følgende endringer:

§ 7-1 første ledd annet punktum bokstav b skal lyde:

b. nøkkelinformasjon etter § 7-2,

§ 7-2 skal lyde:

(1) Ved markedsføring eller salg av alternative investeringsfond til ikke-profesjonell investor gjelder reglene i PRIIPs-loven med forskrifter.

(2) Departementet kan i forskrift gi nærmere regler om nøkkelinformasjon, herunder innhold, format og fremstilling.

B Forslag
til vedtak om samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 67/2020 av 30. april 2020 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordningene (EU) nr. 1286/2014, (EU) 2016/2340, (EU) 2016/1904, (EU) 2017/653 og (EU) 2019/1866 (PRIIPs) og EØS-komiteens beslutning nr. 329/2022 av 9. desember 2022 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2021/2259 og direktiv (EU) 2021/2261

I

Stortinget samtykker i godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 67/2020 av 30. april 2020 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) nr. 1286/2014, (EU) 2016/2340, (EU) 2016/1904, (EU) 2017/653 og (EU) 2019/1866 (PRIIPs) og EØS-komiteens beslutning nr. 329/2022 av 9. desember 2022 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) 2021/2259 og direktiv (EU) 2021/2261.

Vedlegg 1
EØS-komiteens beslutning nr. 67/2020 av 30. april 2020 om endring av EØS-avtalens vedlegg IX (Finansielle tjenester)

EØS-KOMITEEN HAR –

under henvisning til avtalen om Det europeiske økonomiske samarbeidsområde, heretter kalt EØS-avtalen, særlig artikkel 98,

og ut fra følgende betraktninger:

1) Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 av 26. november 2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP)[1] , rettet ved EUT L 358 av 13.12.2014, s. 50, skal innlemmes i EØS-avtalen.

2) Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/2340 av 14. desember 2016 om endring av forordning (EU) nr. 1286/2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter med hensyn til dens anvendelsesdato[2] skal innlemmes i EØS-avtalen.

3) Delegert kommisjonsforordning (EU) 2016/1904 av 14. juli 2016 om utfylling av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 med hensyn til produktintervensjon[3] skal innlemmes i EØS-avtalen.

4) Delegert kommisjonsforordning (EU) 2017/653 av 8. mars 2017 om utfylling av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) ved fastsettelse av tekniske reguleringsstandarder for presentasjon, innhold, gjennomgåelse og endring av nøkkelinformasjonsdokumentene og vilkårene for å oppfylle kravet om å gjøre slike dokumenter tilgjengelige[4] , rettet ved EUT L 120 av 11.5.2017, s. 31, EUT L 210 av 15.8.2017, s. 16, og EUT L 176 av 12.7.2018, s. 1, skal innlemmes i EØS-avtalen.

5) Delegert kommisjonsforordning (EU) 2019/1866 av 3. juli 2019 om endring av delegert forordning (EU) 2017/653 for å tilpasse overgangsordningen for PRIIP-produsenter som tilbyr andeler i fond nevnt i artikkel 32 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 som underliggende investeringsmuligheter, til den forlengede unntaksperioden i henhold til nevnte artikkel[5] skal innlemmes i EØS-avtalen.

6) I europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 angis det i hvilke tilfeller og under hvilke vilkår Den europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjoner (EIOPA) kan midlertidig forby eller begrense visse typer finansvirksomhet, i samsvar med artikkel 9 nr. 5 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1094/2010[6] . Med hensyn til EØS-avtalen skal denne myndighet utøves av EFTAs overvåkingsorgan når det gjelder EFTA-statene, i samsvar med nr. 31h i EØS-avtalens vedlegg IX og på de vilkår som der er beskrevet. For å sikre at det dras nytte av EIOPAs ekspertise i prosessen, og at det er samsvar i praksis mellom de to pilarene i EØS, vil EFTAs overvåkingsorgan, der det er relevant, gjøre slike vedtak på grunnlag av utkast utarbeidet av EIOPA. Dermed bevares de viktigste fordelene med tilsyn av en enkelt myndighet.

7) Avtalepartene er enige om at denne beslutning gjennomfører den overenskomst som var gjenspeilet i EUs og EØS-EFTA-statenes finans- og økonomiministres konklusjoner[7] av 14. oktober 2014 med hensyn til innlemmelse av EUs forordninger om de europeiske tilsynsmyndigheter (European Supervisory Authorities – ESA) i EØS-avtalen.

8) EØS-avtalens vedlegg IX bør derfor endres –

TRUFFET DENNE BESLUTNING:

Artikkel 1

I EØS-avtalens vedlegg IX, etter nr. 31bfh (delegert kommisjonsforordning (EU) 2018/1229), skal nye nr. 31bg–31bgb lyde:

«31bg. 32014 R 1286: Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 av 26. november 2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) (EUT L 352 av 9.2.2014, s. 1), rettet ved EUT L 358 av 13.12.2014, s. 50, endret ved:

32016 R 2340: Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/2340 av 14. desember 2016 (EUT L 354 av 23.12.2016, s. 35).

Forordningens bestemmelser skal for denne avtales formål gjelde med følgende tilpasninger:

a) Dersom ikke annet er fastsatt i denne avtale, skal Den europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjoner (EIOPA) og EFTAs overvåkingsorgan samarbeide, utveksle opplysninger og rådføre seg med hverandre i henhold til denne forordning, særlig før tiltak settes i verk.

b) Henvisninger i forordningen til EIOPAs myndighet i henhold til artikkel 9 nr. 5 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1094/2010 skal, når det gjelder EFTA-statene, forstås som henvisninger til EFTAs overvåkingsorgans myndighet i tilfellene fastsatt i og i samsvar med nr. 31h i vedlegg IX til EØS-avtalen.

c) I artikkel 16:

i) i nr. 1 skal ordene ‘eller, når det gjelder EFTA-statene, EFTAs overvåkingsorgan’ tilføyes etter ordet ‘EIOPA’,

ii) i nr. 2, 3, 4, 6 og 7 skal ordene ‘eller, dersom det er relevant, EFTAs overvåkingsorgan’ tilføyes etter ordet ‘EIOPA’,

iii) når det gjelder EFTA-statene, skal ordet ‘unionsretten’ i nr. 2 forstås som ‘EØS-avtalen’,

iv) i nr. 3 skal ordene ‘uten å avgi uttalelsen’ erstattes med ordene ‘uten at EIOPA avgir uttalelsen’,

v) i nr. 5 skal ordene ‘alle beslutninger om å treffe tiltak’ erstattes med ordene ‘alle sine beslutninger om å treffe tiltak’,

vi) i nr. 5 skal ordene ‘EFTAs overvåkingsorgan skal på sitt nettsted offentliggjøre meldinger om alle sine beslutninger om å treffe tiltak i henhold til denne artikkel. En henvisning til offentliggjøringen av EFTAs overvåkingsorgans melding skal legges ut på EIOPAs nettsted.’ tilføyes etter ordene ‘denne artikkel.’

d) I artikkel 17 nr. 2 bokstav b), når det gjelder EFTA-statene, skal ordet ‘unionsretten’ forstås som ‘EØS-avtalen’.

e) I artikkel 24 nr. 2, når det gjelder EFTA-statene, skal ordene ‘relevant unionsrett’ forstås som ‘relevante bestemmelser i EØS-avtalen’.

f) I artikkel 32, når det gjelder EFTA-statene, skal ordene ‘31. desember 2019’ forstås som ‘31. desember 2021’.

31bga. 32016 R 1904: Delegert kommisjonsforordning (EU) 2016/1904 av 14. juli 2016 om utfylling av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 med hensyn til produktintervensjon (EUT L 295 av 29.10.2016, s. 11).

Forordningens bestemmelser skal for denne avtales formål gjelde med følgende tilpasning:

I artikkel 1 skal ordene ‘eller, dersom det er relevant, EFTAs overvåkingsorgan’ tilføyes etter ordet ‘EIOPA’.

31bgb. 32017 R 0653: Delegert kommisjonsforordning (EU) 2017/653 av 8. mars 2017 om utfylling av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) ved fastsettelse av tekniske reguleringsstandarder for presentasjon, innhold, gjennomgåelse og endring av nøkkelinformasjonsdokumentene og vilkårene for å oppfylle kravet om å gjøre slike dokumenter tilgjengelige (EUT L 100 av 12.4.2017, s. 1), rettet ved EUT L 120 av 11.5.2017, s. 31, EUT L 210 av 15.8.2017, s. 16, og EUT L 176 av 12.7.2018, s. 1, endret ved:

32019 R 1866: Delegert kommisjonsforordning (EU) 2019/1866 av 3. juli 2019 (EUT L 289 av 8.11.2019, s. 4).»

Artikkel 2

Teksten til forordning (EU) nr. 1286/2014, rettet ved EUT L 358 av 13.12.2014, s. 50, og (EU) 2016/2340 og delegert forordning (EU) 2016/1904, (EU) 2017/653, rettet ved EUT L 120 av 11.5.2017, s. 31, EUT L 210 av 15.8.2017, s. 16, og EUT L 176 av 12.7.2018, s. 1, og (EU) 2019/1866 på islandsk og norsk, som skal kunngjøres i EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende, skal gis gyldighet.

Artikkel 3

Denne beslutning trer i kraft 1. mai 2020, forutsatt at alle meddelelser etter EØS-avtalens artikkel 103 nr. 1 er inngitt[8] .

Artikkel 4

Denne beslutning skal kunngjøres i EØS-avdelingen av og EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende.

Utferdiget i Brussel 30. april 2020.

For EØS-komiteen

Clara Ganslandt

Formann

Vedlegg 2
Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 av 26. november 2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP)

EUROPAPARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPEISKE UNION HAR

under henvisning til traktaten om Den europeiske unions virkemåte, særlig artikkel 114,

under henvisning til forslag fra Europakommisjonen,

etter oversending av utkast til regelverksakt til de nasjonale parlamentene,

under henvisning til uttalelse fra Den europeiske sentralbank[9] ,

under henvisning til uttalelse fra Den europeiske økonomiske og sosiale komité[10] ,

etter den ordinære regelverksprosessen, og

ut fra følgende betraktninger:

1) Ikke-profesjonelle investorer tilbys stadig oftere et bredt utvalg av sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (heretter kalt «PRIIP-er») når de overveier å foreta en investering. Noen av disse produktene tilbyr særskilte investeringsløsninger skreddersydd for ikke-profesjonelle investorer, er ofte kombinert med forsikringsdekning eller kan være kompliserte og vanskelige å forstå. Den informasjonen ikke-profesjonelle investorer får i dag om slike PRIIP-er, er ikke samordnet og hjelper ofte ikke de ikke-profesjonelle investorene å sammenligne forskjellige produkter eller å forstå deres særtrekk. Ikke-profesjonelle investorer har derfor ofte foretatt investeringer uten å forstå de risikoene og kostnadene som er forbundet med dette, og har iblant lidt uforutsette tap.

2) Et viktig tiltak for å verne investorene og en forutsetning for å gjenoppbygge ikke-profesjonelle investorers tillit til finansmarkedet er å øke PRIIP-enes gjennomsiktighet, særlig etter finanskrisen. De første skrittene i denne retningen er allerede tatt på unionsplan med utviklingen av den ordningen med nøkkelinformasjon som ble innført ved europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/65/EF[11] .

3) Forskjellige regler for PRIIP-er som varierer alt etter hvilken bransje som tilbyr PRIIP-ene, og forskjeller i nasjonal lovgivning på dette området skaper ulike konkurransevilkår for de forskjellige produktene og distribusjonskanalene og flere hindringer for det indre marked for finansielle tjenester og produkter. Medlemsstatene har allerede truffet forskjellige tiltak som ikke er samordnet, for å bøte på manglene ved investorvernet, og denne utviklingen vil sannsynligvis fortsette. Ulike tilnærmingsmåter når det gjelder informasjon om PRIIP-er, hindrer utviklingen av like konkurransevilkår for de forskjellige PRIIP-produsentene og dem som gir råd om eller selger disse produktene, og vrir dermed konkurransen og fører til ulike nivåer for investorvern i Unionen. Slike forskjeller utgjør en hindring for det indre markeds opprettelse og virkemåte.

4) For å unngå forskjeller er det nødvendig å innføre ensartede regler for gjennomsiktighet på unionsplan som får anvendelse på alle deltakerne på PRIIP-markedet, og dermed bedre investorvernet. Det er nødvendig med en forordning for å sikre at det innføres en felles standard for disse dokumentene på en ensartet måte, slik at dokumentenes format og innhold kan harmoniseres. De reglene i en forordning som får direkte anvendelse, bør sikre at alle som gir råd om eller selger PRIIP-er, er underlagt ensartede krav når nøkkelinformasjonsdokumenter gjøres tilgjengelige for ikke-profesjonelle investorer. Denne forordning berører ikke tilsynet med reklamedokumenter. Den berører heller ikke andre produktinngrepstiltak enn dem som henger sammen med forsikringsbaserte investeringsprodukter.

5) Det er av avgjørende betydning å bedre informasjonen om PRIIP-er for å gjenoppbygge ikke-profesjonelle investorers tillit til finansmarkedene, men det er like viktig effektivt å regulere salgsprosessen for disse produktene. Denne forordning utfyller distribusjonstiltakene i europaparlaments- og rådsdirektiv 2014/65/EU[12] . Den utfyller også de tiltakene som gjelder distribusjon av forsikringsprodukter i europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/92/EF[13] .

6) Denne forordning bør få anvendelse på alle produkter, uansett form og oppbygning, som bransjen for finansielle tjenester produserer for å gi ikke-profesjonelle investorer investeringsmuligheter, der det beløpet som skal tilbakebetales til en ikke-profesjonell investor, er gjenstand for svingninger på grunn av eksponering mot referanseverdier eller avkastningen av en eller flere eiendeler som den ikke-profesjonelle investoren ikke har kjøpt direkte. I denne forordning bør disse produktene kalles PRIIP-er, og de bør blant annet omfatte investeringsprodukter som investeringsfond, livsforsikringspoliser med et investeringselement, strukturerte produkter og strukturerte innskudd. Finansielle instrumenter som er utstedt av spesialforetak, og som er i samsvar med definisjonen av PRIIP-er, bør også omfattes av virkeområdet for denne forordning. Ingen av disse produktene utgjør en form for direkteinvestering som ved kjøp eller innehav av selve eiendelene. Produktene trer isteden inn mellom den ikke-profesjonelle investoren og markedene ved at eiendelene settes sammen eller pakkes for å oppnå andre eksponeringer, andre produktegenskaper eller andre kostnadsstrukturer enn ved direkte innehav. Slik pakking kan gjøre det mulig for ikke-profesjonelle investorer å benytte investeringsstrategier som ellers ville ha vært utilgjengelige eller upraktiske, men kan også kreve at flere opplysninger må gjøres tilgjengelige, særlig for å gi mulighet til å sammenligne forskjellige typer sammensatte investeringer.

7) For å sikre at denne forordning får anvendelse bare på slike PRIIP-er, bør investeringsprodukter som ikke gir investeringsmuligheter, og innskudd som bare er eksponert for rentesatser, utelukkes fra denne forordnings virkeområde. Når det gjelder livsforsikringsprodukter, menes med «kapital» kapital som er investert på anmodning fra den ikke-profesjonelle investoren. Dessuten bør ethvert innskudd eller innskuddsbevis som gjelder tradisjonelle innskudd, med unntak av strukturerte innskudd som definert i artikkel 4 nr. 1 punkt 43 i direktiv 2014/65/EU, utelukkes fra denne forordnings virkeområde. Eiendeler som innehas direkte, som foretaksaksjer eller statsobligasjoner, er ikke PRIIP-er og bør derfor utelukkes fra denne forordnings virkeområde. Investeringsfond som er forbeholdt institusjonelle investorer, utelukkes fra denne forordnings virkeområde ettersom de ikke selges til ikke-profesjonelle investorer. Private pensjonsprodukter og tjenestepensjonsprodukter som i henhold til nasjonal rett er anerkjent å ha som hovedformål å gi investoren en pensjonsinntekt, bør utelukkes fra denne forordnings virkeområde i betraktning av sine særlige egenskaper og formål, mens andre individuelle forsikrings- eller spareprodukter som gir investeringsmuligheter, bør omfattes av denne forordning.

8) Denne forordning berører ikke medlemsstatenes rett til å regulere tilgjengeliggjøringen av nøkkelinformasjon om produkter som faller utenfor dens virkeområde. I samsvar med sitt forbrukervernmandat i henhold til artikkel 9 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1093/2010[14] , europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1094/2010[15] og europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1095/2010[16] bør den europeiske tilsynsmyndighet (Den europeiske banktilsynsmyndighet) («EBA»), den europeiske tilsynsmyndighet (Den europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjoner) («EIOPA») og den europeiske tilsynsmyndighet (Den europeiske verdipapir- og markedstilsynsmyndighet) («ESMA»), som er opprettet ved disse forordningene, (heretter kalt «de europeiske tilsynsmyndighetene»), overvåke produkter som er utelukket fra denne forordnings virkeområde, og bør ved behov utstede retningslinjer for hvordan eventuelle problemer skal behandles. Det bør tas hensyn til slike retningslinjer i den gjennomgåelsen som skal foretas fire år etter at denne forordning har trådt i kraft, om en eventuell utvidelse av virkeområdet og oppheving av visse unntak.

9) For å klargjøre forholdet mellom forpliktelsene fastsatt i denne forordning og forpliktelsene fastsatt i andre rettsakter der det kreves at informasjon skal gjøres tilgjengelig for investorer, herunder, men ikke begrenset til europaparlaments- og rådsdirektiv 2003/71/EF[17] og europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/138/EF[18] , er det nødvendig å fastsette at disse rettsaktene fortsatt får anvendelse i tillegg til denne forordning.

10) For å sikre et systematisk og effektivt tilsyn med oppfyllelsen av kravene i denne forordning bør medlemsstatene utpeke de vedkommende myndighetene som skal ha ansvar for dette tilsynet. I mange tilfeller er vedkommende myndigheter allerede utpekt til å føre tilsyn med andre forpliktelser som påhviler produsenter og selgere av samt rådgivere for PRIIP-er, i henhold til andre bestemmelser i nasjonal rett og i unionsretten.

11) Vedkommende myndigheter bør på anmodning, også på forhånd, gis alle de opplysningene som er nødvendige for å kontrollere innholdet i nøkkelinformasjonsdokumentene, for å vurdere overholdelsen av denne forordning og sikre vernet av kunder og investorer på finansmarkedene.

12) PRIIP-produsenter som f.eks. fondsforvaltere, forsikringsforetak, kredittinstitusjoner og verdipapirforetak bør utarbeide nøkkelinformasjonsdokumentet for de PRIIP-ene de produserer, ettersom de kjenner produktene best. De bør også være ansvarlige for at nøkkelinformasjonsdokumentet er riktig. Nøkkelinformasjonsdokumentet bør utarbeides av PRIIP-produsenten før produktet kan selges til ikke-profesjonelle investorer. Dersom et produkt ikke selges til ikke-profesjonelle investorer, bør det imidlertid ikke være en plikt til å utarbeide et nøkkelinformasjonsdokument, og dersom det er upraktisk for PRIIP-produsenten å utarbeide nøkkelinformasjonsdokumentet, bør det være mulig å delegere oppgaven til andre. De forpliktelsene i henhold til denne forordning som er fastsatt i bestemmelsene om utarbeiding og reglene for gjennomgåelse av nøkkelinformasjonsdokumentet, bør få anvendelse bare på PRIIP-produsenten og bør fortsatt få anvendelse så lenge det handles med PRIIP-et på annenhåndsmarkedene. For å sikre omfattende spredning av og tilgang til nøkkelinformasjonsdokumenter bør det i denne forordning fastsettes at PRIIP-produsenten skal offentliggjøre nøkkelinformasjonsdokumentene på sitt nettsted.

13) For å dekke ikke-profesjonelle investorers behov er det nødvendig å sikre at opplysningene om PRIIP-er er korrekte, redelige, klare og ikke villedende for disse ikke-profesjonelle investorene. I denne forordning bør det derfor fastsettes felles standarder for utarbeiding av nøkkelinformasjonsdokumenter for å sikre at de er forståelige for alle ikke-profesjonelle investorer. Ettersom mange ikke-profesjonelle investorer har problemer med å forstå finansterminologi, bør det legges særlig vekt på ordvalg og uttrykksmåte i dokumentet. Det bør også fastsettes regler for hvilket språk nøkkelinformasjonsdokumentet skal utarbeides på. Dessuten bør ikke-profesjonelle investorer kunne forstå selve nøkkelinformasjonsdokumentet uten at det vises til andre opplysninger som ikke gjelder markedsføringen.

14) Ved utarbeiding av tekniske standarder for innholdet i nøkkelinformasjonsdokumentet slik at det nøyaktig gjenspeiler produktets investeringsstrategi og mål i samsvar med denne forordning, bør de europeiske tilsynsmyndighetene sikre at PRIIP-produsenten bruker et klart og forståelig språk som er tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer, og at det i beskrivelsen av hvordan investeringsmålene nås, blant annet beskrivelsen av de finansielle instrumentene som anvendes, unngås finanssjargong og finansterminologi som ikke-profesjonelle investorer ikke umiddelbart forstår.

15) Ikke-profesjonelle investorer bør gis de opplysningene som er nødvendige for at de skal kunne treffe en informert investeringsbeslutning og sammenligne forskjellige PRIIP-er, men med mindre opplysningene er korte og konsise, er det en fare for at de ikke vil bruke dem. Nøkkelinformasjonsdokumentet bør derfor bare inneholde nøkkelinformasjon, særlig om produktets art og egenskaper, herunder om investoren kan tape kapital, produktets kostnader og risikoprofil samt relevante opplysninger om avkastning, og visse andre særlige opplysninger som kan være nødvendige for å forstå enkelte produkttypers egenskaper.

16) Kalkulatorer for investeringsprodukter utvikles allerede på nasjonalt plan. For at disse kalkulatorene skal bli så nyttige som mulig for forbrukerne, bør de imidlertid omfatte de kostnadene og gebyrene som forskjellige PRIIP-produsenter krever, samt eventuelle ytterligere kostnader eller gebyrer som kreves av formidlere eller andre aktører i investeringskjeden, og som PRIIP-produsentene ikke allerede har inkludert. Kommisjonen bør rapportere om hvorvidt disse verktøyene er tilgjengelige på internett i hver medlemsstat, og hvorvidt de gir mulighet for en pålitelig og nøyaktig beregning av de samlede kostnadene og gebyrene for alle produkter som omfattes av denne forordnings virkeområde.

17) Nøkkelinformasjonsdokumentet bør utformes i et standardisert format som gjør det mulig for ikke-profesjonelle investorer å sammenligne forskjellige PRIIP-er, ettersom forbrukernes atferd og forutsetninger gjør at opplysningenes format, presentasjon og innhold må tilpasses nøye for at forståelsen og bruken av opplysningene skal bli best mulig. I alle dokumenter bør disse opplysningene og deres overskrifter ha samme rekkefølge. Dessuten bør nærmere opplysninger som skal inngå i nøkkelinformasjonsdokumentet for forskjellige PRIIP-er, og presentasjonen av disse opplysningene harmoniseres ytterligere gjennom tekniske reguleringsstandarder som tar hensyn til tilgjengelig og pågående forskning om forbrukeratferd, herunder resultater av undersøkelser av hvor hensiktsmessige ulike måter å presentere informasjon for forbrukerne på er. Dessuten gir noen PRIIP-er ikke-profesjonelle investorer mulighet til å velge mellom flere underliggende investeringer, f.eks. interne fond som innehas av forsikringsforetak. Det bør tas hensyn til disse produktene når formatet utarbeides.

18) Ettersom noen av de investeringsproduktene som omfattes av denne forordning, ikke er enkle og kan være vanskelige for ikke-profesjonelle investorer å forstå, bør nøkkelinformasjonsdokumentet, der det er relevant, inneholde en advarsel til ikke-profesjonelle investorer om dette. Et produkt bør anses for ikke å være enkelt og som vanskelig å forstå særlig dersom det investeres i underliggende eiendeler som ikke-profesjonelle investorer ikke vanligvis investerer i, dersom det benyttes en rekke forskjellige mekanismer for å beregne investeringens endelige avkastning, noe som øker risikoen for misforståelser fra den ikke-profesjonelle investorens side, eller dersom investeringens avkastning utnytter den ikke-profesjonelle investorens atferdsmønster, f.eks. en lokkerente som følges av en mye høyere flytende rente knyttet til visse vilkår, eller en iterativ formel.

19) Ikke-profesjonelle investorer har stadig oftere andre mål for sine økonomiske investeringer ved siden av økonomisk avkastning, som sosiale eller miljømessige mål. Det kan imidlertid være vanskelig å sammenligne eller finne opplysninger om de sosiale eller miljømessige resultatene PRIIP-produsenten søker å oppnå. Den forventede bærekraftige miljømessige og sosiale utviklingen innenfor finansielle investeringer samt anvendelsen av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 346/2013[19] kan derfor gjøre det mulig å integrere disse aspektene på en bedre måte og fremme dem i unionsretten. Det finnes imidlertid ingen fastsatte kriterier eller noen formell framgangsmåte for på en objektiv måte å kontrollere slike sosiale eller miljømessige kriterier, slik det allerede er tilfellet i næringsmiddelsektoren. Det er derfor ønskelig at Kommisjonen i forbindelse med gjennomgåelsen av denne forordning grundig vurderer utviklingen innenfor sosiale og miljømessige investeringsprodukter og resultatene av gjennomgåelsen av forordning (EU) nr. 346/2013.

20) Nøkkelinformasjonsdokumentet bør kunne skjelnes tydelig og holdes atskilt fra alt markedsføringsmateriell.

21) For å sikre at opplysningene i nøkkelinformasjonsdokumentet er pålitelige, bør det kreves at PRIIP-produsenter holder nøkkelinformasjonsdokumentet oppdatert. Derfor er det nødvendig at det i de tekniske reguleringsstandardene som vedtas av Kommisjonen, fastsettes nærmere regler for vilkårene for og hyppigheten av gjennomgåelsen av opplysningene og for endring av nøkkelinformasjonsdokumentet.

22) Nøkkelinformasjonsdokumentene danner grunnlaget for ikke-profesjonelle investorers investeringsbeslutninger. PRIIP-produsenter har derfor et betydelig ansvar overfor ikke-profesjonelle investorer for å sikre at dokumentene ikke er villedende, unøyaktige eller uforenlige med de relevante delene av PRIIP-ets avtaledokumenter. Det er derfor viktig å sikre at ikke-profesjonelle investorer har en effektiv rett til å kreve erstatning. Det bør også sikres at alle ikke-profesjonelle investorer i Unionen har samme rett til å søke erstatning for skader som følge av manglende overholdelse av denne forordning. Regler for PRIIP-produsenters erstatningsansvar bør derfor harmoniseres. Ikke-profesjonelle investorer bør kunne holde PRIIP-produsenten ansvarlig for en overtredelse av denne forordning dersom skaden skyldes at den ikke-profesjonelle investoren har stolt på et nøkkelinformasjonsdokument som ikke er i samsvar med dokumenter som forelå før avtaleinngåelsen, eller avtaledokumenter, begge deler under PRIIP-produsentens kontroll, eller er villedende eller unøyaktig.

23) Spørsmål om PRIIP-produsenters erstatningsansvar som ikke er omfattet av denne forordning, bør underlegges gjeldende nasjonal rett. Relevante bestemmelser om internasjonal domsmyndighet bør ligge til grunn for valget av vedkommende domstol som skal avgjøre et erstatningskrav som er fremmet av en ikke-profesjonell investor.

24) Ved denne forordning innføres det ikke noe pass som tillater salg eller markedsføring på tvers av landegrensene av PRIIP-er til ikke-profesjonelle investorer, og eventuelle eksisterende passordninger for salg eller markedsføring av PRIIP-er på tvers av landegrensene endres ikke. Ved denne forordning endres ikke ansvarsfordelingen mellom eksisterende vedkommende myndigheter for de eksisterende passordningene. De vedkommende myndighetene som medlemsstatene utpeker med henblikk på denne forordning, bør derfor samsvare med vedkommende myndigheter for markedsføring av PRIIP-er innenfor rammen av et eventuelt eksisterende pass. Vedkommende myndighet i den medlemsstaten der PRIIP-et markedsføres, bør ha ansvar for tilsynet med markedsføringen av det aktuelle PRIIP-et. Vedkommende myndighet i den medlemsstaten der produktet markedsføres, bør alltid ha rett til å suspendere markedsføringen av et PRIIP på sitt territorium i tilfelle av manglende overholdelse av denne forordning.

25) EIOPAs og de relevante vedkommende myndighetenes myndighet bør suppleres med en klar ordning for å forby eller begrense markedsføring, distribusjon og salg av forsikringsbaserte investeringsprodukter som vekker alvorlig bekymring for investorvernet, finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller stabiliteten i hele eller deler av finanssystemet, i kombinasjon med hensiktsmessige samordnings- og beredskapsfullmakter til EIOPA. Denne myndighet bør også gjenspeile den myndighet ESMA og EBA er gitt i henhold til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 600/2014[20] for å sikre at slike inngrepstiltak kan anvendes på alle investeringsprodukter uavhengig av deres juridiske form. For at vedkommende myndigheter, og i unntakstilfeller EIOPA, skal kunne utøve slik myndighet, bør et antall særlige vilkår være oppfylt. Når disse vilkårene er oppfylt, bør vedkommende myndighet, eller i unntakstilfeller EIOPA, kunne innføre et forbud eller en begrensning av forsiktighetshensyn før et forsikringsbasert investeringsprodukt markedsføres, distribueres eller selges til investorer. Den myndighet som er gitt, innebærer ikke noe krav om å innføre eller søke om godkjenning eller lisens hos vedkommende myndigheter eller EIOPA for et produkt, og fritar ikke produsenten av et forsikringsbasert investeringsprodukt for ansvaret for å oppfylle alle relevante krav i denne forordning. Dessuten bør denne myndighet anvendes bare i offentlighetens interesse, og den bør ikke medføre erstatningsansvar for vedkommende myndigheter.

26) For at ikke-profesjonelle investorer skal kunne treffe en informert investeringsbeslutning, bør personer som gir råd om eller selger PRIIP-er, pålegges å gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig i god tid før en transaksjon gjennomføres. Dette kravet bør gjelde uansett hvor eller hvordan transaksjonen skjer. Dersom transaksjonen skjer ved hjelp av fjernkommunikasjonsmidler, kan nøkkelinformasjonsdokumentet imidlertid gjøres tilgjengelig umiddelbart etter at transaksjonen er gjennomført, forutsatt at det ikke er mulig å gjøre dokumentet tilgjengelig på forhånd, og at den ikke-profesjonelle investoren samtykker. Personer som gir råd om eller selger PRIIP-er, omfatter både formidlere og PRIIP-produsentene selv dersom PRIIP-produsentene velger å gi råd om eller selge PRIIP-ene direkte til ikke-profesjonelle investorer. Denne forordning berører ikke europaparlaments- og rådsdirektiv 2000/31/EF[21] og europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/65/EF[22] .

27) Det bør fastsettes ensartede regler som gir personer som gir råd om eller selger PRIIP-er, en viss valgmulighet når det gjelder hvilket medium som benyttes for å gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer, slik at det er mulig å benytte elektronisk kommunikasjon når det er hensiktsmessig ut fra omstendighetene ved transaksjonen. Den ikke-profesjonelle investoren bør imidlertid ha mulighet til å få dokumentet på papir. For å sikre forbrukeres tilgang til informasjon bør nøkkelinformasjonsdokumentet alltid være kostnadsfritt.

28) For å sørge for at ikke-profesjonelle investorer har tillit til PRIIP-er og til finansmarkedene generelt, bør det fastsettes krav om hensiktsmessige interne framgangsmåter som sikrer at de ikke-profesjonelle investorene får et fyllestgjørende svar fra PRIIP-produsenter på klager.

29) Ettersom nøkkelinformasjonsdokumentene for PRIIP-er bør utarbeides av enheter innenfor finansmarkedenes bank-, forsikrings-, verdipapir- og fondssektor, er det svært viktig å sikre et smidig samarbeid mellom de forskjellige myndighetene som fører tilsyn med PRIIP-produsenter og personer som gir råd om eller selger PRIIP-er, slik at de har en felles tilnærmingsmåte ved anvendelsen av denne forordning.

30) I samsvar med kommisjonsmeldingen av 8. desember 2010 med tittelen «Reinforcing sanctioning regimes in the financial services sector» og for å sikre at kravene i denne forordning oppfylles, er det viktig at medlemsstatene treffer nødvendige tiltak for å sikre at overtredelser av denne forordning underlegges hensiktsmessige administrative sanksjoner og tiltak. For å sikre at sanksjonene har en avskrekkende virkning, og for å styrke vernet av investorer ved å advare dem mot PRIIP-er som markedsføres i strid med denne forordning, bør sanksjoner og tiltak normalt offentliggjøres, unntatt under visse klart definerte omstendigheter.

31) Selv om medlemsstatene kan fastsette regler for så vel administrative som strafferettslige sanksjoner for de samme overtredelsene, bør de ikke være forpliktet til å fastsette regler for administrative sanksjoner for overtredelser av denne forordning som er omfattet av nasjonal strafferett. Medlemsstatene er i samsvar med nasjonal rett ikke forpliktet til å ilegge både administrative og strafferettslige sanksjoner for samme overtredelse, men de bør kunne gjøre det dersom det er tillatt i henhold til deres nasjonale rett. Opprettholdelse av strafferettslige sanksjoner i stedet for administrative sanksjoner ved overtredelser av denne forordning bør imidlertid ikke begrense eller på annen måte påvirke vedkommende myndigheters mulighet for til rett tid å samarbeide med og få tilgang til og utveksle opplysninger med vedkommende myndigheter i andre medlemsstater med henblikk på denne forordning, herunder etter at disse overtredelsene er brakt inn for vedkommende rettsmyndigheter for straffeforfølgning.

32) For å nå målene i denne forordning bør myndigheten til å vedta rettsakter i samsvar med artikkel 290 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte delegeres til Kommisjonen når det gjelder fastsettelse av nærmere opplysninger om framgangsmåtene for å fastslå om et PRIIP har særskilte miljømessige eller sosiale mål, og vilkårene for EIOPAs og vedkommende myndigheters utøvelse av sin inngrepsmyndighet. Det er særlig viktig at Kommisjonen holder hensiktsmessige samråd under sitt forberedende arbeid. Kommisjonen bør ved forberedelse og utarbeiding av delegerte rettsakter sikre at relevante dokumenter oversendes Europaparlamentet og Rådet samtidig, til rett tid og på en egnet måte.

33) Kommisjonen bør vedta utkast til tekniske reguleringsstandarder som utarbeides av de europeiske tilsynsmyndighetene gjennom Felleskomiteen, om presentasjonen av og innholdet i nøkkelinformasjonsdokumentet, nøkkelinformasjonsdokumentets standardiserte format, metoden som skal benyttes for å angi risiko og avkastning og kostnadsberegning, samt vilkårene og laveste hyppighet for gjennomgåelse av opplysningene i nøkkelinformasjonsdokumentet og vilkårene for å oppfylle kravet om at nøkkelinformasjonsdokumentet skal gjøres tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer i samsvar med artikkel 10–14 i forordning (EU) nr. 1093/2010, forordning (EU) nr. 1094/2010 og forordning (EU) nr. 1095/2010. Kommisjonen bør utfylle de europeiske tilsynsmyndighetenes tekniske arbeid ved å foreta forbrukerundersøkelser av presentasjonen av det nøkkelinformasjonsdokumentet som de europeiske tilsynsmyndighetene har foreslått.

34) Europaparlaments- og rådsdirektiv 95/46/EF[23] får anvendelse på den behandlingen av personopplysninger som skjer i medlemsstatene innenfor rammen av denne forordning og under tilsyn av vedkommende myndigheter. Europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 45/2001[24] får anvendelse på den behandlingen av personopplysninger som foretas av de europeiske tilsynsmyndighetene i henhold til denne forordning og under tilsyn av EUs datatilsyn. Enhver behandling av personopplysninger som foretas innenfor rammen av denne forordning, f.eks. vedkommende myndigheters utveksling eller overføring av personopplysninger, bør skje i samsvar med direktiv 95/46/EF, og de europeiske tilsynsmyndighetenes utveksling eller overføring av opplysninger bør skje i samsvar med forordning (EF) nr. 45/2001.

35) Selv om innretninger for kollektiv investering i omsettelige verdipapirer (UCITS-er) utgjør investeringsprodukter som definert i denne forordning, innebærer de nylig fastsatte kravene om nøkkelinformasjon til investorer i henhold til direktiv 2009/65/EF at det vil være forholdsmessig å fastsette en overgangsperiode for slike UCITS-er på fem år etter denne forordnings ikrafttredelse, der de ikke vil være omfattet av denne forordning. Etter utløpet av overgangsperioden, og dersom den ikke forlenges, bør UCITS-er omfattes av denne forordning. Denne overgangsperioden bør også gjelde for forvaltningsselskaper, investeringsselskaper og personer som gir råd om eller selger andeler i fond som ikke er UCITS-er, når en medlemsstat anvender regler for nøkkelinformasjonsdokumentets format og innhold i henhold til artikkel 78–81 i direktiv 2009/65/EF på slike fond.

36) Denne forordning bør gjennomgås fire år etter at den har trådt i kraft, for å ta hensyn til markedsutviklingen, f.eks. framveksten av nye typer PRIIP-er, samt utviklingen på andre områder innenfor unionsretten og medlemsstatenes erfaringer. Gjennomgåelsen bør også omfatte en vurdering av gjennomførbarheten av samt kostnadene og eventuelle fordeler ved å innføre et merke for sosiale og miljømessige investeringer. Dessuten bør gjennomgåelsen omfatte en vurdering av om de tiltakene som er innført, har bedret den gjennomsnittlige ikke-profesjonelle investorens forståelse av PRIIP-er og PRIIP-enes sammenlignbarhet. Det bør også vurderes om overgangsperioden for UCITS-er eller visse fond som ikke er UCITS-er, bør forlenges, eller om andre muligheter for behandling av slike fond kan vurderes. Dessuten bør det i forbindelse med gjennomgåelsen vurderes om unntaket av produkter fra denne forordnings virkeområde bør opprettholdes, på bakgrunn av behovet for forsvarlige standarder for forbrukervern, herunder sammenligninger mellom finansielle produkter. Som en del av gjennomgåelsen bør Kommisjonen gjennomføre en markedsundersøkelse for å fastslå om det finnes nettbaserte beregningsverktøyer på markedet som gjør det mulig for ikke-profesjonelle investorer å beregne de samlede kostnadene og gebyrene for PRIIP-er, og om disse verktøyene er kostnadsfrie. På grunnlag av gjennomgåelsen bør Kommisjonen framlegge en rapport for Europaparlamentet og Rådet, eventuelt sammen med et forslag til regelverk.

37) I betraktning av EIOPAs pågående arbeid med produktinformasjonskrav for private pensjonsprodukter, og idet det tas hensyn til disse produktenes særtrekk, bør Kommisjonen innen fire år etter denne forordnings ikrafttredelse vurdere om pensjonsprodukter som i henhold til nasjonal rett er anerkjent å ha som hovedformål å gi investoren en pensjonsinntekt, og som gir investoren rett til visse fordeler, fortsatt skal være utelukket fra denne forordnings virkeområde. I forbindelse med sin vurdering bør Kommisjonen overveie om denne forordning er det beste regelverkstiltaket for å sikre informasjon om pensjonsprodukter, eller om andre informasjonstiltak vil være mer hensiktsmessige.

38) For å gi PRIIP-produsenter og andre personer som gir råd om eller selger PRIIP-er, tilstrekkelig tid til å forberede seg på å anvende denne forordning i praksis, bør forordningen først få anvendelse to år etter at den har trådt i kraft.

39) Denne forordning er forenlig med de grunnleggende rettighetene og de prinsippene som er anerkjent særlig i Den europeiske unions pakt om grunnleggende rettigheter.

40) Ettersom målene for denne forordning, som er å bedre vernet av ikke-profesjonelle investorer og øke ikke-profesjonelle investorers tillit til PRIIP-er, herunder når disse produktene selges på tvers av landegrensene, ikke kan nås i tilstrekkelig grad av medlemsstatene og derfor på grunn av sine virkninger bedre kan nås på unionsplan, kan Unionen treffe tiltak i samsvar med nærhetsprinsippet som fastsatt i artikkel 5 i traktaten om Den europeiske union. I samsvar med forholdsmessighetsprinsippet fastsatt i nevnte artikkel går denne forordning ikke lenger enn det som er nødvendig for å nå disse målene.

41) EUs datatilsyn har blitt rådspurt i samsvar med artikkel 28 nr. 2 i forordning (EF) nr. 45/2001 og har avgitt uttalelse[25] .

VEDTATT DENNE FORORDNING:

Kapittel I

Formål, virkeområde og definisjoner

Artikkel 1

I denne forordning fastsettes ensartede regler for formatet for og innholdet i det nøkkelinformasjonsdokumentet som skal utarbeides av PRIIP-produsenter, og for tilgjengeliggjøringen av nøkkelinformasjonsdokumentet for ikke-profesjonelle investorer for å gjøre det mulig for ikke-profesjonelle investorer å forstå og sammenligne PRIIP-ers viktigste egenskaper og risikoer.

Artikkel 2

1. Denne forordning får anvendelse på PRIIP-produsenter og personer som gir råd om eller selger PRIIP-er.

2. Denne forordning får ikke anvendelse på følgende produkter:

a) Skadeforsikringsprodukter som oppført i vedlegg I til direktiv 2009/138/EF.

b) Livsforsikringsavtaler der ytelsene i henhold til avtalen bare utbetales ved dødsfall eller ved uførhet som følge av skade, sykdom eller invaliditet.

c) Innskudd som ikke er strukturerte innskudd som definert i artikkel 4 nr. 1 punkt 43 i direktiv 2014/65/EU.

d) Verdipapirer som nevnt i artikkel 1 nr. 2 bokstav b)–g), i) og j) i direktiv 2003/71/EF.

e) Pensjonsprodukter som i henhold til nasjonal rett er anerkjent å ha som hovedformål å gi investoren en pensjonsinntekt, og som gir investoren rett til visse ytelser.

f) Offisielt anerkjente tjenestepensjonsordninger som omfattes av virkeområdet for europaparlaments- og rådsdirektiv 2003/41/EF[26] eller direktiv 2009/138/EF.

g) Individuelle pensjonsprodukter der det i henhold til nasjonal rett kreves et økonomisk bidrag fra arbeidsgiveren, og der arbeidsgiveren eller arbeidstakeren ikke kan velge pensjonsprodukt eller tilbyder av pensjonsprodukt.

Artikkel 3

1. Dersom PRIIP-produsenter som omfattes av denne forordning, også omfattes av direktiv 2003/71/EF, får både denne forordning og direktiv 2003/71/EF anvendelse.

2. Dersom PRIIP-produsenter som omfattes av denne forordning, også omfattes av direktiv 2009/138/EF, får både denne forordning og direktiv 2009/138/EF anvendelse.

Artikkel 4

I denne forordning menes med

1) «sammensatt investeringsprodukt for ikke-profesjonelle investorer» eller «PRIP» en investering, herunder instrumenter som er utstedt av spesialforetak som definert i artikkel 13 nr. 26 i direktiv 2009/138/EF eller spesialforetak for verdipapirisering som definert i artikkel 4 nr. 1 bokstav an) i europaparlaments- og rådsdirektiv 2011/61/EU[27] , der det beløpet som skal tilbakebetales til investoren, uavhengig av investeringens juridiske form, er gjenstand for svingninger på grunn av eksponering mot referanseverdier eller avkastningen av en eller flere eiendeler som den ikke-profesjonelle investoren ikke har kjøpt direkte,

2) «forsikringsbasert investeringsprodukt» et forsikringsprodukt som har en verdi ved utløp eller en gjenkjøpsverdi, og der denne utløpsverdien eller gjenkjøpsverdien helt eller delvis er direkte eller indirekte eksponert mot markedssvingninger,

3) «sammensatt og forsikringsbasert investeringsprodukt for ikke-profesjonelle investorer» eller «PRIIP» et produkt som er ett eller begge av følgende:

a) et PRIP,

b) et forsikringsbasert investeringsprodukt,

4) «produsent av sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer» eller «PRIIP-produsent»

a) enhver enhet som produserer PRIIP-er,

b) enhver enhet som endrer et eksisterende PRIIP, herunder, men ikke begrenset til, ved å endre dets risiko- og avkastningsprofil eller kostnadene forbundet med en investering i et PRIIP,

5) «person som selger et PRIIP» en person som tilbyr eller inngår avtale om PRIIP-er med en ikke-profesjonell investor,

6) «ikke-profesjonell investor»

a) en ikke-profesjonell kunde som definert i artikkel 4 nr. 1 punkt 11 i direktiv 2014/65/EU,

b) en kunde som omhandlet i direktiv 2002/92/EF dersom kunden ikke kan regnes som profesjonell kunde som definert i artikkel 4 nr. 1 punkt 10 i direktiv 2014/65/EU,

7) «varig medium» et varig medium som definert i artikkel 2 nr. 1 bokstav m) i direktiv 2009/65/EF,

8) «vedkommende myndigheter» de nasjonale myndighetene som medlemsstaten har utpekt til å føre tilsyn med at de kravene som PRIIP-produsenter og personer som gir råd om og selger PRIIP-er, pålegges ved denne forordning, oppfylles.

Kapittel II

Nøkkelinformasjonsdokument

Avsnitt I

Utarbeiding av nøkkelinformasjonsdokumentet

Artikkel 5

1. Før et PRIIP gjøres tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer, skal PRIIP-produsenten utarbeide et nøkkelinformasjonsdokument for produktet i samsvar med kravene i denne forordning og offentliggjøre dokumentet på sitt nettsted.

2. Enhver medlemsstat kan kreve at PRIIP-produsenten eller den personen som selger et PRIIP, gir forhåndsmelding om nøkkelinformasjonsdokumentet til vedkommende myndighet for PRIIP-er som markedsføres i nevnte medlemsstat.

Avsnitt II

Nøkkelinformasjonsdokumentets form og innhold

Artikkel 6

1. Nøkkelinformasjonsdokumentet skal utgjøre opplysninger før avtaleinngåelsen. Det skal være korrekt, redelig, klart og ikke villedende. Det skal inneholde nøkkelinformasjon og være i samsvar med alle bindende avtaledokumenter, med de relevante delene av tilbudsdokumentene og med vilkårene for og bestemmelsene om PRIIP-et.

2. Nøkkelinformasjonsdokumentet skal være et selvstendig dokument, klart atskilt fra markedsføringsmateriell. Det skal ikke inneholde krysshenvisninger til markedsføringsmateriell. Det kan inneholde krysshenvisninger til andre dokumenter, herunder eventuelt et prospekt, bare dersom krysshenvisningen gjelder de opplysningene som skal inngå i nøkkelinformasjonsdokumentet i henhold til denne forordning.

3. Som unntak fra nr. 2 skal nøkkelinformasjonsdokumentet, dersom et PRIIP tilbyr den ikke-profesjonelle investoren en rekke investeringsmuligheter slik at alle de opplysningene som kreves i henhold til artikkel 8 nr. 3 om hver underliggende investeringsmulighet ikke kan gis i ett enkelt kortfattet, selvstendig dokument, minst inneholde en generell beskrivelse av de underliggende investeringsmulighetene og angi hvor og hvordan mer detaljert dokumentasjon om opplysninger før avtaleinngåelsen om de investeringsproduktene som støtter de underliggende investeringsmulighetene, kan finnes.

4. Nøkkelinformasjonsdokumentet skal være et kort og konsist formulert dokument på høyst tre A4-sider i trykt utgave, som øker sammenlignbarheten. Det skal

a) presenteres og utformes slik at det er lett å lese, med tilstrekkelig store, lesbare bokstaver,

b) rette oppmerksomheten mot den nøkkelinformasjonen ikke-profesjonelle investorer har behov for,

c) være klart formulert og skrevet på et språk og i en stil som letter forståelsen av informasjonen, framfor alt på et språk som er klart, kortfattet og forståelig.

5. Dersom det brukes farger i nøkkelinformasjonsdokumentet, skal de ikke gjøre opplysningene mindre forståelige dersom dokumentet trykkes eller kopieres i svart-hvitt.

6. Dersom PRIIP-produsenten benytter sitt/sin eller sitt konserns foretaksmerke eller logo i nøkkelinformasjonsdokumentet, skal det/den ikke avlede den ikke-profesjonelle investorens oppmerksomhet fra informasjonen i dokumentet eller tilsløre teksten.

Artikkel 7

1. Nøkkelinformasjonsdokumentet skal skrives på de offisielle språkene, eller på et av de offisielle språkene, som brukes i den delen av medlemsstaten der PRIIP-et distribueres, eller på et annet språk som vedkommende myndigheter i den berørte medlemsstaten har godtatt, eller dokumentet skal oversettes til et av disse språkene dersom det er skrevet på et annet språk.

Oversettelsen skal på en pålitelig og nøyaktig måte gjengi innholdet i nøkkelinformasjonsdokumentet.

2. Dersom PRIIP-et lanseres i en medlemsstat med markedsføringsdokumenter skrevet på ett eller flere av denne medlemsstatens offisielle språk, skal nøkkelinformasjonsdokumentet i det minste skrives på de tilsvarende offisielle språkene.

Artikkel 8

1. Tittelen «Nøkkelinformasjonsdokument» skal være godt synlig øverst på nøkkelinformasjonsdokumentets første side.

Opplysningene i nøkkelinformasjonsdokumentet skal presenteres i den rekkefølgen som er angitt i nr. 2 og 3.

2. En forklaring skal følge rett under tittelen på nøkkelinformasjonsdokumentet. Den skal lyde:

«Dette dokumentet inneholder nøkkelinformasjon om dette investeringsproduktet. Det er ikke markedsføringsmateriell. Opplysningene kreves i henhold til lov for å gjøre det lettere for deg å forstå produktets egenskaper, risikoer, kostnader, mulige gevinster eller tap, og for å hjelpe deg å sammenligne det med andre produkter.»

3. Nøkkelinformasjonsdokumentet skal inneholde følgende opplysninger:

a) I begynnelsen av dokumentet: navnet på PRIIP-et, PRIIP-produsentens identitet og kontaktopplysninger, opplysninger om PRIIP-produsentens vedkommende myndighet og dokumentets dato.

b) Der det er relevant, en advarsel med ordlyden: «Du er i ferd med å kjøpe et produkt som ikke er enkelt, og som kan være vanskelig å forstå.»

c) I et avsnitt med overskriften «Hva slags produkt er dette?»: PRIIP-ets art og viktigste egenskaper, herunder

i) typen PRIIP,

ii) dets mål og midlene til å nå dem, særlig om målene skal nås gjennom direkte eller indirekte eksponering mot underliggende investeringer, sammen med en beskrivelse av de underliggende instrumentene eller referanseverdiene, herunder en angivelse av de markedene PRIIP-et investerer i, og, der det er relevant, særskilte miljømessige eller sosiale mål for produktet, samt hvordan avkastningen fastsettes,

iii) en beskrivelse av den typen ikke-profesjonell investor som PRIIP-et skal markedsføres overfor, særlig når det gjelder evnen til å bære investeringstap og investeringshorisonten,

iv) dersom PRIIP-et omfatter forsikringsytelser, nærmere opplysninger om disse ytelsene samt de omstendighetene som vil utløse dem,

v) PRIIP-ets løpetid, dersom den er kjent.

d) I et avsnitt med overskriften «Hva er risikoene, og hvilken avkastning kan jeg få?»: en kort beskrivelse av risiko- og avkastningsprofilen med følgende opplysninger:

i) En sammenfattende risikoindikator utfylt med en beskrivende forklaring av indikatoren og dens viktigste begrensninger samt en beskrivende forklaring av de risikoene som er vesentlige for PRIIP-et, og som ikke i tilstrekkelig grad fanges opp av den sammenfattende risikoindikatoren.

ii) Det mulige største tapet av investert kapital, herunder opplysninger om

– hvorvidt den ikke-profesjonelle investoren kan tape hele den investerte kapitalen, eller

– hvorvidt den ikke-profesjonelle investoren utsetter seg for en risiko for å pådra seg ytterligere økonomiske forpliktelser, bl.a. betingede forpliktelser, utover den kapitalen som er investert i PRIIP-et, og

– der det er relevant, hvorvidt PRIIP-et omfatter en kapitalbeskyttelse mot markedsrisiko, og nærmere opplysninger om dekning og begrensninger, særlig når det gjelder på hvilket tidspunkt den får anvendelse.

iii) Egnede avkastningsscenarioer og de forutsetningene som ligger til grunn for dem.

iv) Der det er relevant, opplysninger om vilkårene for avkastning til de ikke-profesjonelle investorene eller innebygde høyeste grenser for avkastning.

v) En erklæring om at skattelovgivningen i den ikke-profesjonelle investorens hjemstat kan få innvirkning på den faktiske utbetalingen.

e) I et avsnitt med overskriften «Hva skjer dersom [navnet på PRIIP-produsenten] ikke er i stand til å foreta utbetalinger?»: en kort beskrivelse av hvorvidt tapet dekkes av en erstatnings- eller garantiordning for investorer, og i så fall hvilken ordning det er, garantistens navn og hvilke risikoer som dekkes av ordningen, og hvilke som ikke dekkes.

f) I et avsnitt med overskriften «Hva vil denne investeringen koste?»: kostnadene forbundet med en investering i PRIIP-et, som skal omfatte både direkte og indirekte kostnader for den ikke-profesjonelle investoren, inklusive engangskostnader og løpende kostnader, som skal angis ved hjelp av sammenfattende indikatorer for disse kostnadene, og, for å sikre sammenlignbarhet, de samlede kostnadene uttrykt i pengebeløp og i prosent, slik at den ikke-profesjonelle investoren kan forstå den kumulative virkningen av disse samlede kostnadene på investeringen.

Nøkkelinformasjonsdokumentet skal klart angi at rådgivere, distributører eller andre personer som gir råd om eller selger PRIIP-er, vil gi opplysninger om enhver distribusjonskostnad som ikke allerede inngår i ovennevnte kostnader, slik at den ikke-profesjonelle investoren kan forstå den kumulative virkningen av disse samlede kostnadene på investeringens avkastning.

g) I et avsnitt med overskriften «Hvor lenge bør jeg beholde investeringsproduktet, og kan jeg ta ut penger underveis?»:

i) der det er relevant, om det er en angrefrist eller en oppsigelsesfrist for PRIIP-et,

ii) en angivelse av anbefalt eller eventuelt fastsatt minste eierperiode,

iii) muligheten til og vilkårene for hel eller delvis førtidig avvikling, inklusive alle gjeldende gebyrer og sanksjoner, idet det tas hensyn til PRIIP-ets risiko- og avkastningsprofil og den markedsutviklingen som det tar sikte på,

iv) opplysninger om de mulige konsekvensene av å innløse produktet før løpetidens eller den anbefalte eierperiodens slutt, f.eks. tap av kapitalbeskyttelse eller ytterligere betingede gebyrer.

h) I et avsnitt med overskriften «Hvordan kan jeg klage?»: opplysninger om hvordan og til hvem den ikke-profesjonelle investoren kan inngi en klage på produktet eller på måten PRIIP-produsenten eller en person som gir råd om eller selger produktet, opptrer på.

i) I et avsnitt med overskriften «Andre relevante opplysninger»: en kort angivelse av ytterligere informasjonsdokumenter som skal gjøres tilgjengelige for den ikke-profesjonelle investoren før og/eller etter avtaleinngåelsen, bortsett fra markedsføringsmateriell.

4. Kommisjonen skal gis myndighet til å vedta delegerte rettsakter i samsvar med artikkel 30 med nærmere opplysninger om framgangsmåtene for å fastsette om et PRIIP har særskilte miljømessige eller sosiale mål.

5. For å sikre en ensartet anvendelse av denne artikkel skal de europeiske tilsynsmyndighetene gjennom Felleskomiteen for de europeiske tilsynsmyndighetene (heretter kalt «Felleskomiteen») utarbeide utkast til tekniske reguleringsstandarder med nærmere opplysninger om

a) presentasjonen av og innholdet i hvert av de informasjonsavsnittene som er omhandlet i nr. 3,

b) metoden som skal benyttes for å angi risiko og avkastning som omhandlet i nr. 3 bokstav d) i) og iii), og

c) metoden for kostnadsberegning, herunder angivelsen av sammenfattende indikatorer, som omhandlet i nr. 3 bokstav f).

Ved utarbeidingen av utkastene til tekniske reguleringsstandarder skal de europeiske tilsynsmyndighetene ta hensyn til de ulike typene PRIIP-er, forskjellene mellom dem og de ikke-profesjonelle investorenes forutsetninger samt PRIIP-enes egenskaper for å gjøre det mulig for ikke-profesjonelle investorer å velge mellom forskjellige underliggende investeringer eller andre muligheter som produktet tilbyr, herunder om dette valget kan gjøres på forskjellige tidspunkter eller endres i framtiden.

De europeiske tilsynsmyndighetene skal framlegge disse utkastene til tekniske reguleringsstandarder for Kommisjonen innen 31. mars 2015.

Kommisjonen delegeres myndighet til å vedta de tekniske reguleringsstandardene nevnt i første ledd i samsvar med artikkel 10–14 i forordning (EU) nr. 1093/2010, forordning (EU) nr. 1094/2010 og forordning (EU) nr. 1095/2010.

Artikkel 9

Markedsføringsmateriell som inneholder særskilt informasjon om PRIIP-et, skal ikke inneholde utsagn som er i strid med opplysningene i nøkkelinformasjonsdokumentet eller reduserer dokumentets betydning. I markedsføringsmateriellet skal det opplyses om at det foreligger et nøkkelinformasjonsdokument og hvordan og hvor det kan finnes, bl.a. på produsentens nettsted.

Artikkel 10

1. PRIIP-produsenten skal regelmessig gjennomgå opplysningene i nøkkelinformasjonsdokumentet og endre dokumentet dersom gjennomgåelsen viser at det er nødvendig. Den endrede utgaven skal umiddelbart gjøres tilgjengelig.

2. For å sikre en ensartet anvendelse av denne artikkel skal de europeiske tilsynsmyndighetene gjennom Felleskomiteen utarbeide utkast til tekniske reguleringsstandarder for å angi

a) vilkårene for når gjennomgåelsen av opplysningene i nøkkelinformasjonsdokumentet skal foretas,

b) vilkårene for når nøkkelinformasjonsdokumentet må endres,

c) de særlige vilkårene for når opplysningene i nøkkelinformasjonsdokumentet skal gjennomgås eller nøkkelinformasjonsdokumentet skal endres dersom ikke-profesjonelle investorer ikke kontinuerlig har tilgang til et PRIIP,

d) under hvilke omstendigheter ikke-profesjonelle investorer skal informeres om et endret nøkkelinformasjonsdokument for et PRIIP som de har kjøpt, og hvordan de skal informeres.

De europeiske tilsynsmyndighetene skal framlegge disse utkastene til tekniske reguleringsstandarder for Kommisjonen innen 31. desember 2015.

Kommisjonen delegeres myndighet til å vedta de tekniske reguleringsstandardene nevnt i første ledd i samsvar med artikkel 10–14 i forordning (EU) nr. 1093/2010, forordning (EU) nr. 1094/2010 og forordning (EU) nr. 1095/2010.

Artikkel 11

1. PRIIP-produsenten skal ikke kunne pådra seg erstatningsansvar bare på grunnlag av nøkkelinformasjonsdokumentet, eller en eventuell oversettelse av det, med mindre det er villedende, unøyaktig eller ikke i samsvar med relevante deler av rettslig bindende dokumenter som forelå før avtaleinngåelsen, eller avtaledokumenter, eller med kravene i artikkel 8.

2. En ikke-profesjonell investor som kan godtgjøre et tap etter å ha stolt på et nøkkelinformasjonsdokument under de omstendighetene som er nevnt i nr. 1, ved en investering i det PRIIP-et som nøkkelinformasjonsdokumentet var utarbeidet for, kan kreve erstatning fra PRIIP-produsenten for dette tapet i samsvar med nasjonal rett.

3. Begreper som «tap» eller «erstatning» som er nevnt i nr. 2 i denne artikkel, men som ikke er definert, skal tolkes og anvendes i samsvar med gjeldende nasjonal rett fastsatt i henhold til relevante regler i internasjonal privatrett.

4. Denne artikkel utelukker ikke ytterligere erstatningskrav i samsvar med nasjonal rett.

5. Forpliktelsene i henhold til denne artikkel skal ikke begrenses eller gis avkall på gjennom kontraktsvilkår.

Artikkel 12

Dersom nøkkelinformasjonsdokumentet gjelder en forsikringsavtale, har forsikringsforetaket i henhold til denne forordning forpliktelser bare overfor forsikringsavtalens forsikringstaker og ikke overfor den som er begunstiget i henhold til forsikringsavtalen.

Avsnitt III

Tilgjengeliggjøring av nøkkelinformasjonsdokumentet

Artikkel 13

1. En person som gir råd om eller selger et PRIIP, skal gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer i god tid før disse ikke-profesjonelle investorene blir bundet av en avtale eller et tilbud som gjelder PRIIP-et.

2. En person som gir råd om eller selger et PRIIP, kan oppfylle kravene i nr. 1 ved å gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig for en person med skriftlig fullmakt til å foreta investeringene på vegne av den ikke-profesjonelle investoren i forbindelse med transaksjoner som inngås innenfor rammen av den skriftlige fullmakten.

3. Som unntak fra nr. 1 og med forbehold for artikkel 3 nr. 1, artikkel 3 nr. 3 bokstav a) og artikkel 6 i direktiv 2002/65/EF kan en person som selger et PRIIP, gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig for den ikke-profesjonelle investoren uten unødig opphold etter at transaksjonen er gjennomført, dersom alle følgende vilkår er oppfylt:

a) Den ikke-profesjonelle investoren velger på eget initiativ å kontakte personen som selger et PRIIP, og gjennomfører transaksjonen ved hjelp av et fjernkommunikasjonsmiddel.

b) Det er ikke mulig å gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig i samsvar med nr. 1 i denne artikkel.

c) Den personen som gir råd om eller selger PRIIP-et, har informert den ikke-profesjonelle investoren om at det ikke er mulig å gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig, og har klart opplyst om at den ikke-profesjonelle investoren kan utsette transaksjonen for å kunne motta og lese nøkkelinformasjonsdokumentet før transaksjonen gjennomføres.

d) Den ikke-profesjonelle investoren samtykker i å motta nøkkelinformasjonsdokumentet uten unødig opphold etter at transaksjonen er gjennomført, i stedet for å utsette transaksjonen for å kunne motta dokumentet på forhånd.

4. Dersom flere transaksjoner som følger etter hverandre og gjelder samme PRIIP, gjennomføres på vegne av den ikke-profesjonelle investoren i samsvar med instrukser som den ikke-profesjonelle investoren har gitt den personen som selger PRIIP-et, før den første transaksjonen, får kravet om å gjøre et nøkkelinformasjonsdokument tilgjengelig i henhold til nr. 1, anvendelse bare på den første transaksjonen samt på den første transaksjonen etter at nøkkelinformasjonsdokumentet er blitt endret i samsvar med nr. 10.

5. For å sikre en ensartet anvendelse av denne artikkel skal de europeiske tilsynsmyndighetene gjennom Felleskomiteen utarbeide utkast til tekniske reguleringsstandarder med nærmere bestemmelser om vilkårene for å oppfylle kravet om å gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig som fastsatt i nr. 1.

De europeiske tilsynsmyndighetene skal framlegge disse utkastene til tekniske reguleringsstandarder for Kommisjonen innen 31. desember 2015.

Kommisjonen delegeres myndighet til å vedta de tekniske reguleringsstandardene nevnt i første ledd i samsvar med artikkel 10–14 i forordning (EU) nr. 1093/2010, forordning (EU) nr. 1094/2010 og forordning (EU) nr. 1095/2010.

Artikkel 14

1. Den personen som gir råd om eller selger et PRIIP, skal gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig for den ikke-profesjonelle investoren kostnadsfritt.

2. Den personen som gir råd om eller selger et PRIIP, skal gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig for den ikke-profesjonelle investoren

a) på papir, som skal være standardløsningen dersom PRIIP-et tilbys ansikt til ansikt, med mindre den ikke-profesjonelle investoren ønsker noe annet,

b) på et annet varig medium enn papir dersom vilkårene i nr. 4 er oppfylt, eller

c) på et nettsted dersom vilkårene i artikkel 5 er oppfylt.

3. Dersom nøkkelinformasjonsdokumentet gjøres tilgjengelig på et annet varig medium enn papir, eller på et nettsted, skal et papireksemplar kostnadsfritt gjøres tilgjengelig for den ikke-profesjonelle investoren på anmodning. Ikke-profesjonelle investorer skal informeres om sin rett til å be om et kostnadsfritt papireksemplar.

4. Nøkkelinformasjonsdokumentet kan gjøres tilgjengelig på et annet varig medium enn papir dersom følgende vilkår er oppfylt:

a) Det er hensiktsmessig å bruke det varige mediet i forbindelse med forretningen mellom den personen som gir råd om eller selger et PRIIP, og den ikke-profesjonelle investoren, og

b) den ikke-profesjonelle investoren har fått valget mellom informasjon på papir eller på et varig medium, og har valgt det andre mediet på en måte som kan dokumenteres.

5. Nøkkelinformasjonsdokumentet kan gjøres tilgjengelig på et nettsted, som ikke faller inn under definisjonen av et varig medium, dersom alle følgende vilkår er oppfylt:

a) Det er hensiktsmessig å gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig på et nettsted i forbindelse med forretningen mellom den personen som gir råd om eller selger et PRIIP, og den ikke-profesjonelle investoren.

b) Den ikke-profesjonelle investoren har fått valget mellom informasjon på papir eller på et nettsted, og har valgt sistnevnte på en måte som kan dokumenteres.

c) Den ikke-profesjonelle investoren er blitt underrettet elektronisk eller skriftlig om nettstedets adresse og om hvor på nettstedet nøkkelinformasjonsdokumentet ligger.

d) Nøkkelinformasjonsdokumentet forblir tilgjengelig på nettstedet og kan lastes ned og lagres på et varig medium så lenge den ikke-profesjonelle investoren har behov for å konsultere dokumentet.

Dersom nøkkelinformasjonsdokumentet er blitt endret i samsvar med artikkel 10, skal tidligere utgaver også gjøres tilgjengelige på anmodning fra den ikke-profesjonelle investoren.

6. Med hensyn til nr. 4 og 5 skal tilgjengeliggjøring av opplysninger på et annet varig medium enn papir, eller på et nettsted, anses som hensiktsmessig i forbindelse med forretningen mellom den personen som gir råd om eller selger PRIIP-et, og den ikke-profesjonelle investoren dersom det kan dokumenteres at den ikke-profesjonelle investoren har regelmessig tilgang til internett. Dersom den ikke-profesjonelle investoren har oppgitt en e-postadresse i forbindelse med forretningen, skal dette anses som slik dokumentasjon.

Kapittel III

Markedsovervåking og myndighet til å foreta produktinngrep

Artikkel 15

1. I samsvar med artikkel 9 nr. 2 i forordning (EU) nr. 1094/2010 skal EIOPA overvåke markedet for forsikringsbaserte investeringsprodukter som markedsføres, distribueres eller selges i Unionen.

2. Vedkommende myndigheter skal overvåke markedet for forsikringsbaserte investeringsprodukter som markedsføres, distribueres eller selges i eller fra deres medlemsstat.

Artikkel 16

1. I samsvar med artikkel 9 nr. 5 i forordning (EU) nr. 1094/2010 kan EIOPA, dersom vilkårene i nr. 2 og 3 i denne artikkel er oppfylt, i Unionen midlertidig forby eller begrense

a) markedsføring, distribusjon eller salg av visse forsikringsbaserte investeringsprodukter eller forsikringsbaserte investeringsprodukter med visse særskilte egenskaper, eller

b) en type finansiell virksomhet eller praksis som utøves av et forsikrings- eller gjenforsikringsforetak.

Et forbud eller en begrensning kan gjelde under omstendigheter eller være omfattet av unntak som fastsettes av EIOPA.

2. EIOPA skal treffe en beslutning i henhold til nr. 1 bare dersom alle følgende vilkår er oppfylt:

a) Det foreslåtte tiltaket gjelder et betydelig problem knyttet til investorvern eller en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller mot stabiliteten i hele eller deler av finanssystemet i Unionen.

b) Reguleringskrav i henhold til unionsretten som får anvendelse på det berørte forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den berørte virksomheten, avverger ikke trusselen.

c) En eller flere vedkommende myndigheter har ikke truffet tiltak for å håndtere trusselen, eller de tiltakene som er truffet, er ikke tilstrekkelige til å håndtere trusselen.

Dersom vilkårene i første ledd er oppfylt, kan EIOPA innføre forbudet eller begrensningen nevnt i nr. 1 av forsiktighetshensyn før et forsikringsbasert investeringsprodukt er blitt markedsført eller solgt til investorer.

3. Når EIOPA treffer tiltak i henhold til denne artikkel, skal EIOPA sikre at tiltakene

a) ikke har en negativ innvirkning på finansmarkedenes effektivitet eller på investorer, som ikke står i forhold til fordelene ved tiltaket, eller

b) ikke skaper risiko for tilsynsarbitrasje.

Dersom en eller flere vedkommende myndigheter har truffet et tiltak i henhold til artikkel 17, kan EIOPA treffe hvilket som helst av tiltakene nevnt i nr. 1 i denne artikkel uten å avgi uttalelsen fastsatt i artikkel 18.

4. Før det treffes beslutning om tiltak i henhold til denne artikkel, skal EIOPA underrette vedkommende myndigheter om tiltaket som foreslås.

5. EIOPA skal på sitt nettsted offentliggjøre meldinger om alle beslutninger om å treffe tiltak i henhold til denne artikkel. Meldingen skal inneholde nærmere opplysninger om forbudet eller begrensningen og angi på hvilket tidspunkt etter offentliggjøringen av meldingen tiltaket vil tre i kraft. Et forbud eller en begrensning får anvendelse først etter at tiltakene har trådt i kraft.

6. EIOPA skal med passende intervaller og minst hver tredje måned gjennomgå forbudet eller begrensningen innført i henhold til nr. 1. Dersom forbudet eller begrensningen ikke forlenges etter denne tremånedersperioden, skal forbudet eller begrensningen utløpe.

7. Et tiltak som er vedtatt av EIOPA i henhold til denne artikkel, skal ha forrang for eventuelle tidligere tiltak truffet av en vedkommende myndighet.

8. Kommisjonen skal vedta delegerte rettsakter i samsvar med artikkel 30 der det angis hvilke kriterier og faktorer EIOPA skal ta i betraktning ved fastsettelse av når det foreligger et betydelig problem knyttet til investorvern eller en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller mot stabiliteten i hele eller deler av finanssystemet i Unionen, som nevnt i nr. 2 første ledd bokstav a).

Disse kriteriene og faktorene omfatter

a) graden av kompleksitet ved et forsikringsbasert investeringsprodukt og forholdet til den typen investorer som det markedsføres og selges til,

b) størrelsen på eller den nominelle verdien av et forsikringsbasert investeringsprodukt,

c) graden av innovasjon ved et forsikringsbasert investeringsprodukt, en virksomhet eller en praksis, og

d) den giring som et produkt eller en praksis gir.

Artikkel 17

1. En vedkommende myndighet kan forby eller begrense følgende i eller fra medlemsstaten:

a) Markedsføring, distribusjon eller salg av forsikringsbaserte investeringsprodukter eller forsikringsbaserte investeringsprodukter med visse særskilte egenskaper, eller

b) en type finansiell virksomhet eller praksis som utøves av et forsikrings- eller gjenforsikringsforetak.

2. En vedkommende myndighet kan treffe tiltaket nevnt i nr. 1 dersom den har rimelige grunner til å mene

a) at et forsikringsbasert investeringsprodukt eller en virksomhet eller praksis medfører betydelige problemer knyttet til investorvern eller en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller mot stabiliteten i hele eller deler av det finansielle systemet i minst en medlemsstat,

b) at eksisterende reguleringskrav i henhold til unionsretten som kommer til anvendelse på det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller virksomheten eller praksisen, ikke i tilstrekkelig grad håndterer risikoene nevnt i bokstav a), og at problemet ikke kan løses på en bedre måte ved å styrke tilsynet med eller håndhevingen av eksisterende krav,

c) at tiltaket er forholdsmessig ut fra de identifiserte risikoenes art, de berørte investorenes eller markedsdeltakernes kunnskapsnivå og tiltakets sannsynlige virkning på investorer og markedsdeltakere som kan inneha, anvende eller dra nytte av det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller virksomheten eller praksisen,

d) at vedkommende myndighet på behørig vis har rådført seg med vedkommende myndigheter i andre medlemsstater som kan bli betydelig berørt av tiltaket,

e) at tiltaket ikke har diskriminerende virkning på tjenester som ytes eller virksomhet som utøves fra en annen medlemsstat.

Dersom vilkårene i første ledd er oppfylt, kan vedkommende myndighet innføre forbudet eller begrensningen nevnt i nr. 1 av forsiktighetshensyn før et forsikringsbasert investeringsprodukt er blitt markedsført eller solgt til investorer. Et forbud eller en begrensning kan gjelde under omstendigheter eller være omfattet av unntak som fastsettes av vedkommende myndighet.

3. Vedkommende myndighet skal ikke innføre et forbud eller en begrensning i henhold til denne artikkel dersom den ikke senest en måned før tiltaket skal tre i kraft, skriftlig eller gjennom et annet medium som myndighetene har blitt enige om, har sendt alle andre vedkommende myndigheter og EIOPA nærmere opplysninger om

a) det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den virksomheten eller praksisen som det foreslåtte tiltaket gjelder,

b) det foreslåtte forbudets eller den foreslåtte begrensningens art og når det eller den er planlagt å tre i kraft, og

c) den dokumentasjonen den har lagt til grunn for sin beslutning, og som viser at samtlige vilkår i nr. 2 er oppfylt.

4. I unntakstilfeller der vedkommende myndighet anser at det er nødvendig å treffe hastetiltak i henhold til denne artikkel for å hindre at forsikringsbaserte investeringsprodukter, praksis eller virksomhet nevnt i nr. 1 får negative virkninger, kan vedkommende myndighet treffe midlertidige tiltak med minst 24 timers skriftlig varsel før tiltaket er planlagt å tre i kraft, til alle vedkommende myndigheter og EIOPA, forutsatt at alle kriteriene i denne artikkel er oppfylt, og at det dessuten er klart fastslått at en varslingsfrist på én måned ikke vil være tilstrekkelig til å håndtere problemet eller trusselen. Vedkommende myndighet skal ikke treffe midlertidige tiltak for en periode som overstiger tre måneder.

5. Vedkommende myndighet skal på sitt nettsted offentliggjøre meldinger om enhver beslutning om å innføre et forbud eller en begrensning nevnt i nr. 1. Meldingen skal inneholde nærmere opplysninger om forbudet eller begrensningen, det tidspunkt etter offentliggjøring av meldingen som tiltakene vil gjelde fra, og den dokumentasjonen som viser at samtlige vilkår i nr. 2 er oppfylt. Forbudet eller begrensningen skal gjelde bare tiltak som gjennomføres etter at meldingen er offentliggjort.

6. Vedkommende myndighet skal tilbakekalle et forbud eller en begrensning dersom vilkårene i nr. 2 ikke lenger gjelder.

7. Kommisjonen skal vedta delegerte rettsakter i samsvar med artikkel 30 der det angis hvilke kriterier og faktorer vedkommende myndigheter skal ta i betraktning ved fastsettelse av når det foreligger et betydelig problem knyttet til investorvern eller en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller mot stabiliteten i hele eller deler av finanssystemet i minst en medlemsstat, som nevnt i nr. 2 første ledd bokstav a).

Disse kriteriene og faktorene omfatter

a) graden av kompleksitet ved et forsikringsbasert investeringsprodukt og forholdet til den typen investorer som det markedsføres og selges til,

b) graden av innovasjon ved et forsikringsbasert investeringsprodukt, en virksomhet eller en praksis,

c) den giring som et produkt eller en praksis gir,

d) når det gjelder finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet, størrelsen på eller den nominelle verdien av et forsikringsbasert investeringsprodukt.

Artikkel 18

1. EIOPA skal tilrettelegge for og samordne tiltak som treffes av vedkommende myndigheter i henhold til artikkel 17. EIOPA skal særlig sikre at tiltak som treffes av en vedkommende myndighet, er berettigede og står i forhold til formålet, og at vedkommende myndigheter i relevante tilfeller anvender en konsekvent strategi.

2. Etter å ha mottatt en melding i henhold til artikkel 17 om et tiltak som skal innføres i henhold til samme artikkel, skal EIOPA vedta en uttalelse om hvorvidt tiltaket eller begrensningen er berettiget og står i forhold til formålet. Dersom EIOPA anser det nødvendig at andre vedkommende myndigheter treffer tiltak for å håndtere risikoen, skal det angis i uttalelsen. Uttalelsen skal offentliggjøres på EIOPAs nettsted.

3. Når en vedkommende myndighet planlegger å treffe eller treffer tiltak i strid med en uttalelse vedtatt av EIOPA i henhold til nr. 2, eller avstår fra å treffe tiltak i strid med en slik uttalelse, skal den umiddelbart offentliggjøre på sitt nettsted en full redegjørelse for hvorfor den gjør dette.

Kapittel IV

Klageadgang, rett til å kreve erstatning, samarbeid og tilsyn

Artikkel 19

PRIIP-produsenten og den personen som gir råd om eller selger PRIIP-et, skal innføre passende framgangsmåter og ordninger for å sikre at

a) ikke-profesjonelle investorer på en effektiv måte kan inngi en klage på PRIIP-produsenten,

b) ikke-profesjonelle investorer som har inngitt en klage på nøkkelinformasjonsdokumentet til rett tid og på en korrekt måte, får et fyllestgjørende svar, og

c) ikke-profesjonelle investorer også har tilgang til effektive framgangsmåter for å kreve erstatning i tilfelle tvister på tvers av landegrensene, særlig dersom PRIIP-produsenten befinner seg i en annen medlemsstat eller i en tredjestat.

Artikkel 20

1. Ved anvendelsen av denne forordning skal vedkommende myndigheter samarbeide med hverandre og uten unødig opphold gi hverandre de opplysningene som er relevante for utførelsen av deres oppgaver i henhold til denne forordning, og for utøvelsen av deres myndighet.

2. Vedkommende myndigheter skal i samsvar med nasjonal rett ha all tilsyns- og undersøkelsesmyndighet som er nødvendig for at de skal kunne utføre sine oppgaver i henhold til denne forordning.

Artikkel 21

1. Medlemsstatene skal anvende direktiv 95/46/EF på behandling av personopplysninger som utføres i medlemsstaten i henhold til denne forordning.

2. Forordning (EF) nr. 45/2001 får anvendelse på behandling av personopplysninger som utføres av de europeiske tilsynsmyndighetene.

Kapittel V

Administrative sanksjoner og andre tiltak

Artikkel 22

1. Uten at det berører vedkommende myndigheters tilsynsmyndighet og medlemsstatenes rett til å fastsette og ilegge strafferettslige sanksjoner, skal medlemsstatene fastsette bestemmelser om hensiktsmessige administrative sanksjoner og tiltak som får anvendelse i situasjoner som utgjør en overtredelse av denne forordning, og treffe alle nødvendige tiltak for å sikre at de gjennomføres. Sanksjonene og tiltakene skal være virkningsfulle, stå i forhold til overtredelsen og virke avskrekkende.

Medlemsstatene kan vedta ikke å fastsette bestemmelser om administrative sanksjoner som nevnt i første ledd for overtredelser som omfattes av strafferettslige sanksjoner i henhold til deres nasjonale rett.

Medlemsstatene skal underrette Kommisjonen og Felleskomiteen om bestemmelsene nevnt i første ledd innen 31. desember 2016. De skal straks underrette Kommisjonen og Felleskomiteen om eventuelle senere endringer av dem.

2. Ved utøvelsen av sin myndighet i henhold til artikkel 24 skal vedkommende myndigheter samarbeide nært for å sikre at de administrative sanksjonene og tiltakene fører til ønskede resultater i samsvar med målene for denne forordning, og samordne sin innsats for å unngå eventuelt dobbeltarbeid og overlapping når de anvender administrative sanksjoner og tiltak i saker på tvers av landegrensene.

Artikkel 23

Vedkommende myndigheter skal utøve sin sanksjonsmyndighet i samsvar med denne forordning og nasjonal rett på en av følgende måter:

a) Direkte.

b) I samarbeid med andre myndigheter.

c) På eget ansvar ved delegering til slike myndigheter.

d) Etter søknad til vedkommende rettsmyndigheter.

Artikkel 24

1. Denne artikkel får anvendelse på overtredelser av artikkel 5 nr. 1, artikkel 6 og 7, artikkel 8 nr. 1–3, artikkel 9, artikkel 10 nr. 1, artikkel 13 nr. 1, 3 og 4 og artikkel 14 og 19.

2. Vedkommende myndigheter skal i samsvar med nasjonal rett ha myndighet til å ilegge minst følgende administrative sanksjoner og tiltak:

a) En beslutning om å forby markedsføring av et PRIIP.

b) En beslutning om å suspendere markedsføringen av et PRIIP.

c) En offentlig advarsel som angir navnet på den personen som er ansvarlig for overtredelsen, og typen overtredelse.

d) Et forbud mot å gjøre tilgjengelig et nøkkelinformasjonsdokument som ikke er i samsvar med kravene i artikkel 6, 7, 8 eller 10, og et påbud om å offentliggjøre en ny utgave av nøkkelinformasjonsdokumentet.

e) Administrative overtredelsesgebyrer på minst:

i) for en juridisk person:

– opptil 5 000 000 euro eller, i medlemsstater som ikke har euro som valuta, den tilsvarende verdien i nasjonal valuta 30. desember 2014, eller opptil 3 % av den juridiske personens samlede årsomsetning i henhold til de seneste tilgjengelige regnskapene som er godkjent av ledelsesorganet, eller

– opptil to ganger beløpet for oppnådd fortjeneste eller unngått tap som følge av overtredelsen, når det er mulig å fastsette disse beløpene,

ii) for en fysisk person:

– opptil 700 000 euro eller, i medlemsstater som ikke har euro som valuta, den tilsvarende verdien i nasjonal valuta 30. desember 2014, eller

– opptil to ganger beløpet for oppnådd fortjeneste eller unngått tap som følge av overtredelsen, når det er mulig å fastsette disse beløpene.

Dersom den juridiske personen omhandlet i første ledd bokstav e) i) er et morforetak eller et datterforetak av et morforetak som skal utarbeide konsernregnskaper i henhold til europaparlaments- og rådsdirektiv 2013/34/EU[28] , skal relevant samlet omsetning være den samlede årsomsetningen eller tilsvarende type inntekt i samsvar med relevant unionsrett på regnskapsområdet ifølge det seneste tilgjengelige konsernregnskapet som er godkjent av det overordnede morforetakets ledelsesorgan.

3. Medlemsstatene kan fastsette ytterligere sanksjoner eller tiltak og høyere administrative overtredelsesgebyrer enn dem som er fastsatt i denne forordning.

4. Når vedkommende myndigheter har vedtatt en eller flere administrative sanksjoner eller tiltak i samsvar med nr. 2, skal de ha myndighet til å sende, eller kreve at PRIIP-produsenten eller den personen som gir råd om eller selger PRIIP-et, sender en melding direkte til den berørte ikke-profesjonelle investoren med opplysninger om den administrative sanksjonen eller det administrative tiltaket, og om hvor investoren kan inngi klage eller fremme krav om erstatning.

Artikkel 25

Vedkommende myndigheter skal anvende de administrative sanksjonene og tiltakene som er nevnt i artikkel 24 nr. 2, idet det tas hensyn til alle relevante omstendigheter, herunder, der det er relevant,

a) overtredelsens grovhet og varighet,

b) graden av ansvar hos den personen som er ansvarlig for overtredelsen,

c) overtredelsens innvirkning på ikke-profesjonelle investorers interesser,

d) samarbeidsviljen hos den personen som er ansvarlig for overtredelsen,

e) eventuelle tidligere overtredelser begått av den personen som er ansvarlig for overtredelsen,

f) tiltak som den personen som er ansvarlig for overtredelsen, har truffet etter overtredelsen for å hindre at den gjentas.

Artikkel 26

Beslutninger om å ilegge sanksjoner og tiltak i henhold til denne forordning skal være omfattet av klageadgang.

Artikkel 27

1. Dersom vedkommende myndighet har offentliggjort administrative sanksjoner eller tiltak, skal den samtidig underrette vedkommende europeiske tilsynsmyndighet om disse sanksjonene og tiltakene.

2. Vedkommende myndighet skal en gang i året gi vedkommende europeiske tilsynsmyndighet sammenfattede opplysninger om alle administrative sanksjoner og tiltak som er ilagt i samsvar med artikkel 22 og artikkel 24 nr. 2.

3. De europeiske tilsynsmyndighetene skal offentliggjøre opplysningene omhandlet i denne artikkel i sine årsrapporter.

Artikkel 28

1. Vedkommende myndigheter skal innføre effektive ordninger som gjør det mulig å rapportere til dem om faktiske eller mulige overtredelser av denne forordning.

2. Ordningene nevnt i nr. 1 skal minst omfatte

a) særlige framgangsmåter for mottaking av rapporter om mulige overtredelser og oppfølging av dem,

b) passende vern av arbeidstakere som rapporterer om overtredelser som er begått hos arbeidsgiveren, i det minste mot gjengjeldelse, diskriminering eller andre typer urettferdig behandling,

c) vern av identiteten til både den personen som rapporterer om overtredelsene, og den fysiske personen som angivelig er ansvarlig for en overtredelse, på ethvert trinn i saken, med mindre offentliggjøring kreves i henhold til nasjonal rett i forbindelse med ytterligere gransking eller etterfølgende rettergang.

3. Medlemsstatene kan fastsette at vedkommende myndigheter skal innføre ytterligere ordninger i henhold til nasjonal rett.

4. Medlemsstatene kan kreve at arbeidsgivere som utøver virksomhet som er regulert med sikte på finansielle tjenester, har innført egnede framgangsmåter som arbeidstakerne kan følge når de rapporterer om faktiske eller mulige overtredelser internt gjennom en særskilt, uavhengig og selvstendig kanal.

Artikkel 29

1. En beslutning, som ikke kan påklages, om ilegging av en administrativ sanksjon eller et administrativt tiltak som omhandlet i artikkel 24 nr. 1, skal uten unødig opphold offentliggjøres av vedkommende myndigheter på deres offisielle nettsted etter at den personen som er ilagt sanksjonen eller tiltaket, er underrettet om nevnte beslutning.

Offentliggjøringen skal minst omfatte følgende opplysninger:

a) Overtredelsens art eller type.

b) De ansvarlige personenes identitet.

Denne forpliktelsen gjelder ikke for beslutninger om å pålegge tiltak i forbindelse med gransking.

Dersom vedkommende myndigheter anser offentliggjøringen av juridiske personers identitet, eller av fysiske personers identitet eller personopplysninger, for å være uforholdsmessig etter en individuell vurdering av forholdsmessigheten av offentliggjøring av slike opplysninger, eller dersom offentliggjøringen ville skade finansmarkedenes stabilitet eller en pågående gransking, skal vedkommende myndigheter

a) utsette offentliggjøringen av beslutningen om å ilegge en sanksjon eller et tiltak inntil det ikke lenger er noen grunn til ikke å offentliggjøre den,

b) offentliggjøre beslutningen om å ilegge en sanksjon eller et tiltak i anonymisert form på en måte som er i samsvar med nasjonal rett, dersom en slik anonym offentliggjøring sikrer et effektivt vern av de aktuelle personopplysningene, eller

c) ikke offentliggjøre en beslutning om å ilegge en sanksjon eller et tiltak dersom alternativene som angis i bokstav a) og b), ikke anses som tilstrekkelige til å sikre

i) at finansmarkedenes stabilitet ikke settes i fare,

ii) at offentliggjøringen av slike beslutninger er forholdsmessig når det gjelder tiltak som anses å være av mindre betydning.

2. Vedkommende myndigheter skal underrette de europeiske tilsynsmyndighetene om alle administrative sanksjoner eller tiltak som pålegges, men som ikke offentliggjøres i samsvar med nr. 1 tredje ledd bokstav c), herunder eventuelle klager i denne forbindelse og resultatet av disse.

Dersom det besluttes å offentliggjøre en sanksjon eller et tiltak i anonymisert form, kan offentliggjøringen av de relevante opplysningene utsettes i et rimelig tidsrom dersom det forventes at grunnene til at offentliggjøringen er anonym, vil bortfalle i løpet av dette tidsrommet.

3. Dersom nasjonal rett fastsetter at beslutningen om å ilegge en sanksjon eller et tiltak, som er gjenstand for rettslig prøving ved de relevante rettsmyndighetene eller andre myndigheter, skal offentliggjøres, skal vedkommende myndigheter på sitt offisielle nettsted uten unødig opphold offentliggjøre disse opplysningene og eventuelle senere opplysninger om utfallet av en slik prøving. Dessuten skal alle beslutninger om annullering av en tidligere beslutning om å ilegge en sanksjon eller et tiltak som allerede er offentliggjort, også offentliggjøres.

4. Vedkommende myndigheter skal sikre at enhver offentliggjøring i samsvar med denne artikkel forblir på deres offisielle nettsted i minst fem år etter offentliggjøringen. Personopplysninger som offentliggjøres, skal bli liggende på vedkommende myndighets offisielle nettsted bare så lenge det er nødvendig, i samsvar med gjeldende personvernregler.

Kapittel VI

Sluttbestemmelser

Artikkel 30

1. Myndigheten til å vedta delegerte rettsakter gis Kommisjonen med forbehold for vilkårene fastsatt i denne artikkel.

2. Myndigheten til å vedta de delegerte rettsaktene nevnt i artikkel 8 nr. 4, artikkel 16 nr. 8 og artikkel 17 nr. 7 skal gis Kommisjonen for en periode på tre år fra 30. desember 2014. Kommisjonen skal utarbeide en rapport om den delegerte myndigheten senest ni måneder før utgangen av treårsperioden. Den delegerte myndigheten skal stilltiende forlenges med perioder av samme varighet med mindre Europaparlamentet eller Rådet motsetter seg slik forlengelse senest tre måneder før utløpet av hver periode.

3. Den delegerte myndigheten nevnt i artikkel 8 nr. 4, artikkel 16 nr. 8 og artikkel 17 nr. 7 kan når som helst tilbakekalles av Europaparlamentet eller Rådet. Beslutningen om tilbakekalling innebærer at den delegerte myndigheten som angis i beslutningen, opphører å gjelde. Beslutningen får anvendelse dagen etter at den er kunngjort i Den europeiske unions tidende, eller på et senere tidspunkt angitt i beslutningen. Den berører ikke gyldigheten av delegerte rettsakter som allerede er trådt i kraft.

4. Så snart Kommisjonen vedtar en delegert rettsakt, skal den underrette Europaparlamentet og Rådet samtidig om dette.

5. En delegert rettsakt vedtatt i henhold til artikkel 8 nr. 4, artikkel 16 nr. 8 eller artikkel 17 nr. 7 trer i kraft bare dersom verken Europaparlamentet eller Rådet har gjort innsigelse innen en frist på tre måneder etter at rettsakten ble meddelt Europaparlamentet og Rådet, eller dersom både Europaparlamentet og Rådet før utløpet av nevnte frist har underrettet Kommisjonen om at de ikke har til hensikt å gjøre innsigelse. På Europaparlamentets eller Rådets initiativ forlenges denne fristen med tre måneder.

Artikkel 31

Dersom Kommisjonen vedtar tekniske reguleringsstandarder i henhold til artikkel 8 nr. 5, artikkel 10 nr. 2 eller artikkel 13 nr. 5 som er identiske med utkast til tekniske reguleringsstandarder som de europeiske tilsynsmyndighetene har framlagt, skal fristen for innsigelser fra Europaparlamentet og Rådet mot disse tekniske reguleringsstandardene, som unntak fra artikkel 13 nr. 1 annet ledd i forordning (EU) nr. 1093/2010, forordning (EU) nr. 1094/2010 og forordning (EU) nr. 1095/2010 samt for å ta hensyn til kompleksiteten og antall temaer som er behandlet, være to måneder fra den dagen underretningen ble gitt. På Europaparlamentets eller Rådets initiativ forlenges denne fristen med én måned.

Artikkel 32

1. Forvaltningsselskaper som definert i artikkel 2 nr. 1 bokstav b) i direktiv 2009/65/EF, investeringsselskaper som nevnt i artikkel 27 i nevnte direktiv samt personer som gir råd om eller selger andeler i UCITS-er som nevnt i artikkel 1 nr. 2 i nevnte direktiv, skal unntas fra forpliktelsene i henhold til denne forordning inntil 31. desember 2019.

2. Når en medlemsstat anvender regler for nøkkelinformasjonsdokumentets format og innhold i henhold til artikkel 78–81 i direktiv 2009/65/EF på fond som ikke er UCITS-er, og som tilbys ikke-profesjonelle investorer, får unntaket fastsatt i nr. 1 i denne artikkel anvendelse på forvaltningsselskaper, investeringsselskaper og personer som gir råd om eller selger andeler i slike fond til ikke-profesjonelle investorer.

Artikkel 33

1. Kommisjonen skal innen 31. desember 2018 gjennomgå denne forordning. Gjennomgåelsen skal på grunnlag av opplysninger som de europeiske tilsynsmyndighetene har mottatt, omfatte en generell undersøkelse av hvordan advarselen om at produktet kan være vanskelig å forstå, fungerer, idet det tas hensyn til eventuelle retningslinjer utarbeidet av vedkommende myndigheter i denne forbindelse. Den skal også omfatte en undersøkelse av den praktiske anvendelsen av denne forordnings bestemmelser, idet det tas behørig hensyn til utviklingen på markedet for investeringsprodukter til ikke-profesjonelle investorer, og gjennomførbarheten, kostnadene og de mulige fordelene ved å innføre et merke for sosiale og miljømessige investeringer. Som en del av denne gjennomgåelsen skal Kommisjonen foreta forbrukerundersøkelser og undersøke de ikke-regelverksmessige alternativene samt resultatene av gjennomgåelsen av forordning (EU) nr. 346/2013 med hensyn til artikkel 27 nr. 1 bokstav c), e) og g) i nevnte forordning.

Når det gjelder UCITS-er som definert i artikkel 1 nr. 2 i direktiv 2009/65/EF, skal det ved gjennomgåelsen vurderes om overgangsbestemmelsene i artikkel 32 i denne forordning skal forlenges, eller om bestemmelsene om nøkkelinformasjon til investorer i direktiv 2009/65/EF, etter kartlegging av eventuelle nødvendige justeringer, kan erstattes eller anses likeverdige med nøkkelinformasjonsdokumentet i denne forordning. Ved gjennomgåelsen skal en mulig utvidelse av denne forordnings virkeområde til å omfatte andre finansielle produkter også overveies, og det skal vurderes om unntaket av produkter fra denne forordnings virkeområde bør opprettholdes, idet det tas hensyn til forsvarlige standarder for forbrukervern, herunder sammenligninger mellom finansielle produkter. Gjennomgåelsen skal dessuten omfatte en vurdering av om det er hensiktsmessig å innføre felles regler for administrative sanksjoner for overtredelser av denne forordning.

2. Kommisjonen skal innen 31. desember 2018, på grunnlag av EIOPAs arbeid med produktinformasjonskrav, vurdere om det bør foreslås en ny regelverksakt som sikrer passende produktinformasjonskrav for disse produktene, eller om pensjonsprodukter som omhandlet i artikkel 2 nr. 2 bokstav e) bør omfattes av virkeområdet for denne forordning.

I forbindelse med denne vurderingen skal Kommisjonen sørge for at slike tiltak ikke fører til lavere standarder for produktinformasjon i medlemsstater som allerede har regler for produktinformasjon for slike pensjonsprodukter.

3. Etter samråd med Felleskomiteen skal Kommisjonen framlegge en rapport for Europaparlamentet og Rådet med hensyn til nr. 1 og 2, eventuelt sammen med et forslag til regelverk.

4. Kommisjonen skal innen 31. desember 2018 foreta en markedsundersøkelse for å fastslå om det finnes nettbaserte beregningsverktøyer som gjør det mulig for ikke-profesjonelle investorer å beregne de samlede kostnadene og gebyrene for PRIIP-er, og om disse verktøyene er kostnadsfrie. Kommisjonen skal avlegge rapport om hvorvidt disse verktøyene gir pålitelige og nøyaktige beregninger for alle de produktene som omfattes av denne forordning.

Dersom undersøkelsens konklusjon er at det ikke finnes slike verktøyer, eller at de verktøyene som finnes, ikke gjør det mulig for ikke-profesjonelle investorer å forstå de samlede kostnadene og gebyrene for PRIIP-er, skal Kommisjonen vurdere muligheten for at de europeiske tilsynsmyndighetene gjennom Felleskomiteen kan utarbeide utkast til tekniske reguleringsstandarder som fastsetter de tekniske spesifikasjonene for slike verktøyer på unionsplan.

Artikkel 34

Denne forordning trer i kraft den 20. dag etter at den er kunngjort i Den europeiske unions tidende.

Den får anvendelse fra 31. desember 2016.

Denne forordning er bindende i alle deler og kommer direkte til anvendelse i alle medlemsstater.

Utferdiget i Strasbourg 26. november 2014.

For Europaparlamentet

For Rådet

M. SCHULZ

S. GOZI

President

Formann

Vedlegg 3
Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/2340 av 14. desember 2016 om endring av forordning (EU) nr. 1286/2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter med hensyn til dens anvendelsesdato

EUROPAPARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPEISKE UNION HAR

under henvisning til traktaten om Den europeiske unions virkemåte, særlig artikkel 114,

under henvisning til forslag fra Europakommisjonen,

etter oversending av utkast til regelverksakt til de nasjonale parlamentene,

etter samråd med Den europeiske sentralbank,

etter samråd med Den økonomiske og sosiale komité,

etter den ordinære regelverksprosedyren[29] og

ut fra følgende betraktninger:

1) Ved europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014[30] ble det innført en rekke tiltak som tar sikte på å forbedre investorvernet og gjenoppbygge forbrukernes tillit til bransjen for finansielle tjenester ved å øke gjennomsiktigheten i markedet for ikke-profesjonelle investorer. I henhold til forordningen skal produsenter av sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter utarbeide et nøkkelinformasjonsdokument.

2) Ved forordning (EU) nr. 1286/2014 gis Den europeiske tilsynsmyndighet (Den europeiske banktilsynsmyndighet), opprettet ved europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1093/2010[31] , Den europeiske tilsynsmyndighet (Den europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjoner), opprettet ved europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1094/2010[32] , og Den europeiske tilsynsmyndighet (Den europeiske verdipapir- og markedstilsynsmyndighet), opprettet ved europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1095/2010[33] , myndighet til å utarbeide tekniske reguleringsstandarder for de ulike delene av nøkkelinformasjonsdokumentet.

3) Den 30. juni 2016 vedtok Kommisjonen en delegert forordning om utfylling av forordning (EU) nr. 1286/2014[34] («den delegerte forordningen») som fastsetter presentasjonen av og innholdet i nøkkelinformasjonsdokumentet, nøkkelinformasjonsdokumentets standardiserte format, metoden som skal benyttes for å angi risiko og avkastning og kostnadsberegning, og vilkårene for og laveste hyppighet for gjennomgåelse av opplysningene i dokumentet og vilkårene for å oppfylle kravet om at nøkkelinformasjonsdokumentet skal gjøres tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer.

4) Den 14. september 2016 gjorde Europaparlamentet innsigelse mot den delegerte forordningen som Kommisjonen vedtok 30. juni 2016, og krevde, sammen med det store flertallet av medlemsstatene, at anvendelsesdatoen for forordning (EU) nr. 1286/2014 skulle utsettes.

5) En utsettelse på 12 måneder vil gi de berørte partene mer tid til å oppfylle de nye kravene. I lys av de ekstraordinære omstendighetene er det hensiktsmessig og berettiget å endre forordning (EU) nr. 1286/2014.

6) Ettersom det gjenstår svært kort tid til bestemmelsene fastsatt i forordning (EU) nr. 1286/2014 skal anvendes, bør denne forordningen tre i kraft umiddelbart.

7) Det er derfor også i dette tilfellet berettiget å anvende unntaket for hastesaker fastsatt i artikkel 4 i protokoll nr. 1 om nasjonalforsamlingenes rolle i Den europeiske union, som er vedlegg til traktaten om Den europeiske unions virkemåte og traktaten om opprettelse av Det europeiske atomenergifellesskap.

VEDTATT DENNE FORORDNINGEN:

Artikkel 1

I forordning (EU) 1286/2014 skal artikkel 34 nr. 2 lyde:

«Den får anvendelse fra 1. januar 2018.»

Artikkel 2

Denne forordningen trer i kraft dagen etter at den er kunngjort i Den europeiske unions tidende.

Denne forordningen er bindende i alle deler og kommer direkte til anvendelse i alle medlemsstater.

Utferdiget i Strasbourg 14. desember 2016.

For Europaparlamentet

M. Schulz

President

For Rådet

I. Korčok

Formann

Vedlegg 4
Delegert kommisjonsforordning (EU) 2016/1904 av 14. juli 2016 om utfylling av Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 med hensyn til produktintervensjon

EUROPAKOMMISJONEN HAR

under henvisning til traktaten om Den europeiske unions virkemåte,

under henvisning til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 av 26. november 2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP)[35] , særlig artikkel 16 nr. 8 og artikkel 17 nr. 7, og

ut fra følgende betraktninger:

1) I denne forordningen fastsettes visse sider ved intervensjonsmyndigheten til vedkommende myndigheter og, i unntakstilfeller, Den europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjoner (EIOPA), som er opprettet og utøver sin myndighet i samsvar med europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1094/2010[36] , når det gjelder de kriteriene og faktorene som skal tas hensyn til for å avgjøre om det foreligger et betydelig problem knyttet til investorvern eller en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller mot stabiliteten i hele eller deler av finanssystemet i minst én medlemsstat eller i Unionen.

2) Det bør utarbeides en liste over kriterier og faktorer som vedkommende myndigheter og EIOPA skal ta hensyn til for å avgjøre om det foreligger et slikt problem eller en slik trussel, for å sikre en konsekvent tilnærmingsmåte, samtidig som hensiktsmessige tiltak kan treffes dersom uforutsette negative hendelser eller en uforutsett negativ utvikling skulle inntreffe. For at det skal anses å foreligge en «trussel», som er en av forutsetningene for intervensjon med hensyn til finansmarkedenes eller varemarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller finanssystemets stabilitet, kreves det en høyere terskel enn at det foreligger et «betydelig problem», som er forutsetningen for intervensjon for å verne investorer. Nødvendigheten av å vurdere alle kriterier og faktorer som vil kunne forekomme i en bestemt situasjon, bør imidlertid ikke være til hinder for at vedkommende myndigheter og EIOPA bruker den midlertidige intervensjonsmyndigheten også i tilfeller der problemet eller trusselen bare er knyttet til én av faktorene eller ett av kriteriene.

3) Bestemmelsene i denne forordningen er nær forbundet med hverandre ettersom de omhandler den myndigheten både nasjonale vedkommende myndigheter og EIOPA har til produktintervensjon. For å sikre sammenheng mellom disse bestemmelsene, som bør tre i kraft samtidig, og for å gjøre det lettere for berørte parter, særlig EIOPA og de vedkommende myndighetene som utøver intervensjonsmyndigheten, å få full oversikt er det nødvendig å innlemme disse bestemmelsene i én enkelt forordning.

VEDTATT DENNE FORORDNINGEN:

Artikkel 1

Kriterier og faktorer i tilknytning til EIOPAs midlertidige myndighet til å foreta produktintervensjon

(Artikkel 16 nr. 2 i forordning (EU) nr. 1286/2014)

1. Ved anvendelse av artikkel 16 nr. 2 i forordning (EU) nr. 1286/2014 skal EIOPA vurdere relevansen av alle faktorer og kriterier nevnt i nr. 2 og ta hensyn til alle relevante faktorer og kriterier for å avgjøre når markedsføring, distribusjon eller salg av visse forsikringsbaserte investeringsprodukter eller en type finansiell virksomhet eller praksis skaper et betydelig problem knyttet til investorvern eller en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller mot stabiliteten i hele eller deler av finanssystemet i Unionen.

Ved anvendelse av første ledd kan EIOPA basere seg på én eller flere av disse faktorene og kriteriene for å avgjøre om det foreligger et betydelig problem knyttet til investorvern eller en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller mot stabiliteten i hele eller deler av finanssystemet i Unionen.

2. De faktorene og kriteriene som EIOPA skal vurdere for å avgjøre om det foreligger et betydelig problem knyttet til investorvern eller en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller mot stabiliteten i hele eller deler av finanssystemet i Unionen, er som følger:

a) Graden av kompleksitet ved et forsikrings- eller gjenforsikringsforetaks forsikringsbaserte investeringsprodukt eller type finansiell virksomhet eller praksis, særlig med hensyn til

– typen underliggende eiendeler og graden av gjennomsiktighet ved dem,

– graden av gjennomsiktighet for kostnader og avgifter i tilknytning til det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen, og særlig mangelen på gjennomsiktighet som flere lag av kostnader og avgifter medfører,

– kompleksiteten ved avkastningsmålingen, særlig med hensyn til om avkastningen avhenger av resultatene for én eller flere underliggende eiendeler som i sin tur påvirkes av andre faktorer,

– eventuelle risikoers art og omfang,

– om det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den forsikringsbaserte tjenesten er kombinert med andre produkter eller tjenester, eller

– vilkårenes kompleksitet.

b) Omfanget av potensielle negative konsekvenser, særlig med hensyn til

– det forsikringsbaserte investeringsproduktets nominelle verdi,

– antall kunder, investorer eller markedsdeltakere som er involvert,

– den relative andelen av produktet i investorenes porteføljer,

– sannsynligheten for og omfanget og arten av enhver skade, herunder det potensielle tapsbeløpet,

– de skadelige konsekvensenes forventede varighet,

– premiens volum,

– antall formidlere som er involvert,

– veksten i markedet eller salget,

– gjennomsnittlig beløp som hver investor har investert i det forsikringsbaserte investeringsproduktet,

– dekningsnivået som er definert i nasjonal lovgivning for forsikringsgarantiordninger, dersom en slik ordning finnes, eller

– verdien av de forsikringstekniske avsetningene som gjelder forsikringsbaserte investeringsprodukter.

c) Typen investorer som er involvert i en finansiell virksomhet eller praksis, eller som et forsikringsbasert investeringsprodukt markedsføres eller selges til, særlig med hensyn til

– om investoren er en ikke-profesjonell kunde, en profesjonell kunde eller en kvalifisert motpart som definert i europaparlaments- og rådsdirektiv 2014/65/EU[37] ,

– egenskaper som kjennetegner investorenes kompetanse og evner, herunder utdanningsnivå, erfaring med lignende forsikringsbaserte investeringsprodukter eller salgsmetoder,

– egenskaper som kjennetegner investorenes økonomiske situasjon, herunder deres inntekt og formue,

– investorenes viktigste finansielle mål, herunder pensjonssparing og behov for risikodekning,

– om produktet eller tjenesten selges til investorer utenfor den planlagte målgruppen av sluttkunder, eller om målgruppen ikke har blitt tilstrekkelig definert, eller

– muligheten for å omfattes av en forsikringsgarantiordning, dersom en slik nasjonal forsikringsgarantiordning finnes.

d) Graden av gjennomsiktighet for det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller typen finansiell virksomhet eller praksis, særlig med hensyn til

– typen underliggende eiendeler og deres gjennomsiktighet,

– eventuelle skjulte kostnader og avgifter,

– bruk av metoder for å tiltrekke seg investorers oppmerksomhet, uten nødvendigvis å gjenspeile det forsikringsbaserte investeringsproduktets eller den finansielle virksomhetens eller praksisens egnethet eller generelle kvalitet,

– type risikoer og deres gjennomsiktighet,

– bruk av produktnavn eller terminologi eller andre opplysninger som antyder et høyere sikkerhets- eller avkastningsnivå enn det som faktisk er mulig eller sannsynlig, eller som antyder produktegenskaper som ikke finnes, eller

– om opplysningene om et forsikringsbasert investeringsprodukt er for utilstrekkelige eller upålitelige til at markedsdeltakerne som opplysningene er rettet mot, kan gjøre seg opp en mening, idet det tas hensyn til de forsikringsbaserte investeringsproduktenes art og type.

e) De særlige egenskapene ved eller de underliggende eiendelene i det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen, herunder eventuelt innebygd finansiell giring, særlig med hensyn til

– finansiell giring som er innebygd i produktet,

– finansiell giring som følger av finansiering, eller

– egenskapene ved verdipapirfinansieringstransaksjoner.

f) Eventuell forekomst og grad av misforhold mellom forventet avkastning eller fortjeneste for investorer og risikoen for tap i forbindelse med det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen, særlig med hensyn til

– kostnaden ved å strukturere det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen og andre kostnader,

– misforholdet i forhold til den utstederrisikoen som bæres av utsteder, eller

– risiko-/avkastningsprofil.

g) Hvor lett og til hvilken pris investorer kan selge det berørte forsikringsbaserte investeringsproduktet eller bytte til et annet produkt, særlig med hensyn til

– hindringer for en endring i investeringsstrategi i forbindelse med en forsikringskontrakt,

– det faktum at tidlig uttak ikke tillates i henhold til avtale, eller

– eventuelle andre hindringer for utgang.

h) Fastsettelsen av pris og tilhørende kostnader for det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen, særlig med hensyn til

– bruken av skjulte eller tilknyttede avgifter, eller

– avgifter som ikke gjenspeiler nivået på distribusjonstjenesten som ytes av forsikringsformidlerne.

i) Graden av innovasjon ved et forsikringsbasert investeringsprodukt eller en finansiell virksomhet eller praksis, særlig med hensyn til

– graden av innovasjon knyttet til strukturen i det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen, herunder innebygde og utløsende elementer,

– graden av innovasjon knyttet til distribusjonsmodellen eller lengden på formidlingskjeden,

– innovasjonens spredningsgrad, herunder om det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen er nyskapende for visse kategorier investorer,

– innovasjon som medfører giring,

– manglende gjennomsiktighet når det gjelder underliggende eiendeler, eller

– markedets tidligere erfaring med lignende forsikringsbaserte investeringsprodukter eller salgspraksis for forsikringsbaserte investeringsprodukter.

j) Salgsmetodene knyttet til det forsikringsbaserte investeringsproduktet, særlig med hensyn til

– kommunikasjons- og distribusjonskanalene som brukes,

– informasjons- eller markedsføringsmateriell eller annet reklamemateriell som er knyttet til investeringen, eller

– om beslutningen om å kjøpe kommer i andre eller tredje hånd etter et tidligere kjøp.

k) Den finansielle og forretningsmessige situasjonen hos utstederen av et forsikringsbasert investeringsprodukt, særlig med hensyn til

– utstederens finansielle situasjon, eller

– egnetheten av gjenforsikringsavtaler med hensyn til forsikringsbaserte investeringsprodukter.

l) Om de underliggende eiendelene i det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen innebærer en høy risiko når det gjelder utførelsen av transaksjoner som gjennomføres av deltakere eller investorer i det berørte markedet.

m) Om det forsikringsbaserte investeringsproduktet har egenskaper som gjør det særlig utsatt for økonomisk kriminalitet, og særlig om disse egenskapene potensielt kan bidra til at det forsikringsbaserte investeringsproduktet blir brukt til

– bedrageri eller uredelighet,

– forsømmelse i forbindelse med eller misbruk av opplysninger om et finansmarked,

– håndtering av utbyttet av kriminalitet,

– terrorfinansiering, eller

– tilrettelegging av hvitvasking av penger.

n) Om den finansielle virksomheten eller praksisen utgjør en særlig høy risiko for markedenes robusthet eller ordnede virkemåte.

o) Om et forsikringsbasert investeringsprodukt eller en finansiell virksomhet eller praksis kan føre til et betydelig og kunstig misforhold mellom prisene på et derivat og prisene i det underliggende markedet.

p) Om et forsikringsbasert investeringsprodukt eller en finansiell virksomhet eller praksis utgjør en høy risiko for markedet eller for betalingssysteminfrastrukturen, herunder handels-, clearing- og oppgjørssystemene.

q) Om et forsikringsbasert investeringsprodukt eller en finansiell virksomhet eller praksis kan true investorenes tillit til finanssystemet.

r) Om det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen utgjør en høy risiko for å skape forstyrrelser for finansinstitusjoner som anses som viktige for finanssystemet i Unionen.

Artikkel 2

Kriterier og faktorer som vedkommende myndigheter skal ta hensyn til ved utøvelse av sin myndighet til å foreta produktintervensjon i forbindelse med forsikringsbaserte investeringsprodukter

(Artikkel 17 nr. 2 i forordning (EU) nr. 1286/2014)

1. Ved anvendelse av artikkel 17 nr. 2 i forordning (EU) nr. 1286/2014 skal vedkommende myndigheter vurdere relevansen av alle faktorer og kriterier nevnt i nr. 2 og ta hensyn til alle relevante faktorer og kriterier for å avgjøre når markedsføring, distribusjon eller salg av visse forsikringsbaserte investeringsprodukter eller en type finansiell virksomhet eller praksis skaper et betydelig problem knyttet til investorvern eller en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller mot stabiliteten i hele eller deler av finanssystemet i minst én medlemsstat.

Ved anvendelse av første ledd kan vedkommende myndigheter basere seg på én eller flere av disse faktorene og kriteriene for å avgjøre om det foreligger et betydelig problem knyttet til investorvern eller en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller mot stabiliteten i hele eller deler av finanssystemet i minst én medlemsstat.

2. De faktorene og kriteriene som vedkommende myndigheter skal vurdere for å avgjøre om det foreligger et betydelig problem knyttet til investorvern eller en trussel mot finansmarkedenes ordnede virkemåte og integritet eller mot stabiliteten i hele eller deler av finanssystemet i minst én medlemsstat, omfatter følgende:

a) Graden av kompleksitet ved et forsikrings- eller gjenforsikringsforetaks forsikringsbaserte investeringsprodukt eller type finansiell virksomhet eller praksis, særlig med hensyn til

– typen underliggende eiendeler og graden av gjennomsiktighet ved dem,

– graden av gjennomsiktighet for kostnader og avgifter i tilknytning til det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen, og særlig mangelen på gjennomsiktighet som flere lag av kostnader og avgifter medfører,

– kompleksiteten ved avkastningsmålingen, særlig med hensyn til om avkastningen avhenger av resultatene for én eller flere underliggende eiendeler som i sin tur påvirkes av andre faktorer,

– eventuelle risikoers art og omfang,

– om det forsikringsbaserte investeringsproduktet er kombinert med andre produkter eller tjenester, eller

– vilkårenes kompleksitet.

b) Omfanget av potensielle negative konsekvenser, særlig med hensyn til

– det forsikringsbaserte investeringsproduktets nominelle verdi,

– antall kunder, investorer eller markedsdeltakere som er involvert,

– den relative andelen av produktet i investorenes porteføljer,

– sannsynligheten for og omfanget og arten av enhver skade, herunder det potensielle tapsbeløpet,

– de skadelige konsekvensenes forventede varighet,

– premiens volum,

– antall formidlere som er involvert,

– veksten i markedet eller salget,

– gjennomsnittlig beløp som hver investor har investert i det forsikringsbaserte investeringsproduktet,

– dekningsnivået som er definert i nasjonal lovgivning for forsikringsgarantiordninger, dersom en slik ordning finnes, eller

– verdien av de forsikringstekniske avsetningene som gjelder forsikringsbaserte investeringsprodukter.

c) Typen investorer som er involvert i en finansiell virksomhet eller praksis, eller som et forsikringsbasert investeringsprodukt markedsføres eller selges til, særlig med hensyn til

– om investoren er en ikke-profesjonell kunde, en profesjonell kunde eller en kvalifisert motpart som definert i direktiv 2014/65/EU,

– investorenes kompetanse og evner, herunder utdanningsnivå, erfaring med lignende forsikringsbaserte investeringsprodukter eller salgsmetoder,

– investorenes økonomiske situasjon, herunder deres inntekt og formue,

– investorenes viktigste finansielle mål, herunder pensjonssparing og behov for risikodekning,

– om produktet eller tjenesten selges til investorer utenfor den planlagte målgruppen av sluttkunder, eller om målgruppen ikke har blitt tilstrekkelig definert, eller

– muligheten for å omfattes av en forsikringsgarantiordning, dersom en slik nasjonal forsikringsgarantiordning finnes.

d) Graden av gjennomsiktighet for det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller typen finansiell virksomhet eller praksis, særlig med hensyn til

– typen underliggende eiendeler og deres gjennomsiktighet,

– eventuelle skjulte kostnader og avgifter,

– bruk av metoder for å tiltrekke seg investorers oppmerksomhet, uten nødvendigvis å gjenspeile det forsikringsbaserte investeringsproduktets eller den finansielle virksomhetens eller praksisens egnethet eller generelle kvalitet,

– type risikoer og deres gjennomsiktighet,

– bruk av produktnavn eller terminologi eller andre opplysninger som antyder et høyere sikkerhets- eller avkastningsnivå enn det som faktisk er mulig eller sannsynlig, eller som antyder produktegenskaper som ikke finnes, eller

– om opplysningene om et forsikringsbasert investeringsprodukt er for utilstrekkelige eller upålitelige til at markedsdeltakerne som opplysningene er rettet mot, kan gjøre seg opp en mening, idet det tas hensyn til de forsikringsbaserte investeringsproduktenes art og type.

e) De særlige egenskapene ved eller de underliggende eiendelene i det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen, herunder eventuelt innebygd finansiell giring, særlig med hensyn til

– finansiell giring som er innebygd i produktet,

– finansiell giring som følger av finansiering, eller

– egenskapene ved verdipapirfinansieringstransaksjoner.

f) Eventuell forekomst og grad av misforhold mellom forventet avkastning eller fortjeneste for investorer og risikoen for tap i forbindelse med det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen, særlig med hensyn til

– kostnaden ved å strukturere det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen og andre kostnader,

– misforholdet i forhold til den utstederrisikoen som bæres av utsteder, eller

– risiko-/avkastningsprofil.

g) Hvor lett og til hvilken pris investorer kan selge det berørte forsikringsbaserte investeringsproduktet eller bytte til et annet produkt, særlig med hensyn til

– hindringer ved endring av investeringsstrategi i forbindelse med en forsikringskontrakt,

– det faktum at førtidig uttak ikke tillates, eller at det er tillatt på slike avtalevilkår at det kan anses for ikke å være tillatt, eller

– eventuelle andre hindringer for utgang.

h) Fastsettelsen av pris og tilhørende kostnader for det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen, særlig med hensyn til

– bruken av skjulte eller tilknyttede avgifter, eller

– avgifter som ikke gjenspeiler nivået på distribusjonstjenesten som ytes av forsikringsformidlerne.

i) Graden av innovasjon ved et forsikringsbasert investeringsprodukt eller en finansiell virksomhet eller praksis, særlig med hensyn til

– graden av innovasjon knyttet til strukturen i det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen, herunder innebygde og utløsende elementer,

– graden av innovasjon knyttet til distribusjonsmodellen eller lengden på formidlingskjeden,

– innovasjonens spredningsgrad, herunder om det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen er nyskapende for visse kategorier investorer,

– innovasjon som medfører giring,

– manglende gjennomsiktighet når det gjelder underliggende eiendeler, eller

– markedets tidligere erfaring med lignende forsikringsbaserte investeringsprodukter eller salgspraksis for forsikringsbaserte investeringsprodukter.

j) Salgsmetodene knyttet til det forsikringsbaserte investeringsproduktet, særlig med hensyn til

– kommunikasjons- og distribusjonskanalene som brukes,

– informasjons- eller markedsføringsmateriell eller annet reklamemateriell som er knyttet til investeringen, eller

– om beslutningen om å kjøpe kommer i andre eller tredje hånd etter et tidligere kjøp.

k) Den finansielle og forretningsmessige situasjonen hos utstederen av et forsikringsbasert investeringsprodukt, særlig med hensyn til

– utstederens finansielle situasjon, eller

– egnetheten av gjenforsikringsavtaler med hensyn til forsikringsbaserte investeringsprodukter.

l) Om de underliggende eiendelene i det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen innebærer en høy risiko når det gjelder utførelsen av transaksjoner som gjennomføres av deltakere eller investorer i det berørte markedet.

m) Om det forsikringsbaserte investeringsproduktet har egenskaper som gjør det særlig utsatt for økonomisk kriminalitet, og særlig om disse egenskapene potensielt kan bidra til at det forsikringsbaserte investeringsproduktet blir brukt til

– bedrageri eller uredelighet,

– forsømmelse i forbindelse med eller misbruk av opplysninger om et finansmarked,

– håndtering av utbyttet av kriminalitet,

– terrorfinansiering, eller

– tilrettelegging av hvitvasking av penger.

n) Om den finansielle virksomheten eller praksisen utgjør en særlig høy risiko for markedenes robusthet eller ordnede virkemåte.

o) Om et forsikringsbasert investeringsprodukt eller en finansiell virksomhet eller praksis kan føre til et betydelig og kunstig misforhold mellom prisene på et derivat og prisene i det underliggende markedet.

p) Om et forsikringsbasert investeringsprodukt eller en finansiell virksomhet eller praksis utgjør en risiko for markedet eller for betalingssysteminfrastrukturen, herunder handels-, clearing- og oppgjørssystemene.

q) Om et forsikringsbasert investeringsprodukt eller en finansiell virksomhet eller praksis kan true investorenes tillit til finanssystemet.

r) Om det forsikringsbaserte investeringsproduktet eller den finansielle virksomheten eller praksisen utgjør en høy risiko for å skape forstyrrelser for finansinstitusjoner som anses som viktige for finanssystemet i medlemsstaten til den berørte vedkommende myndighet.

Artikkel 3

Ikrafttredelse

Denne forordningen trer i kraft den 20. dagen etter at den er kunngjort i Den europeiske unions tidende.

Den får anvendelse fra 31. desember 2016.

Denne forordningen er bindende i alle deler og kommer direkte til anvendelse i alle medlemsstater.

Utferdiget i Brussel 14. juli 2016.

For Kommisjonen

Jean-Claude JUNCKER

Formann

Vedlegg 5
Delegert kommisjonsforordning (EU) 2017/653 av 8. mars 2017 om utfylling av Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) ved fastsettelse av tekniske reguleringsstandarder for presentasjon, innhold, gjennomgåelse og endring av nøkkelinformasjonsdokumentene og vilkårene for å oppfylle kravet om å gjøre slike dokumenter tilgjengelige

EUROPAKOMMISJONEN HAR

under henvisning til traktaten om Den europeiske unions virkemåte,

under henvisning til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 av 26. november 2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP)[38] , særlig artikkel 8 nr. 5, artikkel 10 nr. 2 og artikkel 13 nr. 5, og

ut fra følgende betraktninger:

1) Ved forordning (EU) nr. 1286/2014 innføres det et nytt standardisert nøkkelinformasjonsdokument for å bedre ikke-profesjonelle investorers forståelse av sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (heretter kalt «PRIIP-er») og sammenlignbarheten av disse produktene.

2) For at ikke-profesjonelle investorer skal få nøkkelopplysninger som er lette å lese, forstå og sammenligne, bør det utarbeides en felles mal for nøkkelinformasjonsdokumentet.

3) Identitets- og kontaktopplysningene nevnt i artikkel 8 nr. 3 bokstav a) i forordning (EU) nr. 1286/2014 bør omfatte PRIIP-enes ISIN (International Securities Identification Number) eller entydige produktidentifikator, dersom en slik finnes, for å gjøre det lettere for ikke-profesjonelle investorer å finne mer informasjon om PRIIP-et.

4) For å sikre at ikke-profesjonelle investorer forstår og kan sammenligne PRIIP-enes økonomiske og rettslige egenskaper og får en god oversikt over investeringsretningslinjene og -strategien bak PRIIP-et, bør nøkkelinformasjonsdokumentet inneholde standardisert informasjon om typen PRIIP, investeringsmål og hvordan de skal oppnås, samt produktets viktigste egenskaper, for eksempel forsikringsdekningen.

5) Informasjonen til ikke-profesjonelle investorer bør gjøre det mulig for dem å forstå og sammenligne risikoene forbundet med investeringer i PRIIP-er slik at de kan treffe informerte investeringsbeslutninger. Risikoene ved PRIIP-er kan variere. De største risikoene er markedsrisiko, kredittrisiko og likviditetsrisiko. For at ikke-profesjonelle investorer fullt ut skal forstå disse risikoene, bør informasjon om risikoene så langt det er mulig samles og presenteres som en enkelt sammenfattende risikoindikator med tilstrekkelige beskrivende forklaringer.

6) Ved vurdering av kredittrisiko bør PRIIP-produsentene ta hensyn til visse faktorer som kan minske kredittrisikoen for en ikke-profesjonell investor. En vurdering av om eiendelene i et PRIIP eller passende sikkerheter, eller eiendeler som sikrer et PRIIPs betalingsforpliktelser, til enhver tid fram til forfallsdatoen tilsvarer PRIIP-ets betalingsforpliktelser overfor investorene, bør i denne forbindelse vise at de eiendelene som innehas av et forsikringsforetak, til enhver tid tilsvarer det aktuelle beløpet som forsikringsforetaket ville måtte betale for å overføre sine forpliktelser med hensyn til PRIIP-et til et annet forsikringsforetak.

7) For tiden kan kredittvurderinger fra eksterne kredittvurderingsinstitusjoner (ECAI) gi en konsekvent tilnærmingsverdi for kredittrisiko i forskjellige sektorer i Unionen. Avhengigheten av kredittvurderinger skal imidlertid reduseres så langt det er mulig. Det er derfor viktig at den sammenfattende risikoindikatoren er objektivt nøyaktig og sikrer sammenlignbarhet mellom forskjellige PRIIP-er, samt at den overvåkes på en hensiktsmessig måte med hensyn til markedsrisiko og kredittrisiko, slik at dokumentasjon om risikomålingssystemets effektivitet i praksis kan gjøres tilgjengelig til gjennomgåelsen av forordning (EU) nr. 1286/2014, som etter planen skal skje før 31. desember 2018. Gjennomgåelsen bør ta hensyn til i hvilket omfang eksterne kredittvurderingsinstitusjoners kredittvurderinger i praksis gjenspeiler PRIIP-produsentens kredittverdighet og den kredittrisikoen som investorer stilles overfor i de enkelte PRIIP-ene.

8) Dersom det er en risiko for at et PRIIPs likviditet kan variere avhengig av mulighetene for å innløse PRIIP-et tidlig eller finne en kjøper på et sekundærmarked, bør det sørges for en særskilt advarsel. I advarselen bør det også angis under hvilke omstendigheter det i forbindelse med tidlig innløsning er risiko for at utbetalingene fra PRIIP-et kan avvike vesentlig fra det som forventes, herunder ved anvendelse av innløsningsgebyrer.

9) Selv om beregninger av avkastning fra et PRIIP er vanskelige å utarbeide og forstå, er informasjon om slike beregninger av største interesse for ikke-profesjonelle investorer og bør inngå i nøkkelinformasjonsdokumentet. Ikke-profesjonelle investorer bør få klar og tydelig informasjon om avkastningsberegninger som bygger på realistiske antakelser om mulige resultater, og der beregninger av PRIIP-enes markedsrisiko er presentert på en måte som gjør det klart at informasjonen er usikker og at bedre eller dårligere resultater er mulig.

10) For at ikke-profesjonelle investorer skal kunne vurdere risikoen, bør nøkkelinformasjonsdokumentet gi dem informasjon om mulige konsekvenser dersom en PRIIP-produsent ikke er i stand til å foreta utbetalinger. Det bør tydelig angis hvilket vern en ikke-profesjonell investor har i slike tilfeller innenfor rammen av investerings-, forsikrings- eller innskuddsgarantiordninger.

11) Informasjon om kostnader er viktig for at ikke-profesjonelle investorer skal kunne sammenligne forskjellige PRIIP-er, som kan ha forskjellige kostnadsstrukturer, og vurdere hvilken betydning kostnadsstrukturen for et bestemt PRIIP kan ha for dem, avhengig av investeringens varighet og størrelse samt PRIIP-ets resultater. Nøkkelinformasjonsdokumentet bør derfor inneholde informasjon som gjør det mulig for ikke-profesjonelle investorer å sammenligne de samlede kostnadsnivåene mellom forskjellige PRIIP-er som innehas i den anbefalte eiertiden og kortere perioder, og å forstå hvordan disse kostnadene kan variere og utvikle seg over tid.

12) Forbrukerundersøkelser har vist at det er lettere for ikke-profesjonelle investorer å forstå tall som angir beløp, enn prosentsatser. Små kostnadsforskjeller uttrykt i prosent kan tilsvare store forskjeller i kostnader for en ikke-profesjonell investor når de uttrykkes i pengebeløp. Nøkkelinformasjonsdokumentet bør derfor også inneholde de samlede kostnadene for de anbefalte eiertidene og kortere perioder i både pengebeløp og prosent.

13) Ettersom virkningen av forskjellige kostnader på avkastningen kan variere, bør nøkkelinformasjonsdokumentet også inneholde fordelingen av de forskjellige typene av kostnader. Kostnadsfordelingen bør uttrykkes i standardiserte termer og i prosent slik at beløpene for de forskjellige PRIIP-ene lett kan sammenlignes.

14) Ikke-profesjonelle investorer kan oppleve endringer i sin personlige situasjon som gjør det nødvendig å avvikle langsiktige investeringer. Det kan også bli nødvendig å avvikle investeringer på grunn av markedsutviklingen. Ettersom det er vanskelig for ikke-profesjonelle investorer å forutse hvor mye likviditet de kan trenge i sine investeringsporteføljer som helhet, er informasjon om anbefalte eiertider og korteste tillatte eiertider og om muligheten for hel eller delvis tidlig innløsning særlig viktig og bør inngå i nøkkelinformasjonsdokumentet. Av samme grunn bør mulighetene for og følgene av slik tidlig innløsning klargjøres. Særlig bør det klargjøres om følgene beror på eksplisitte gebyrer, sanksjoner eller begrensninger av retten til å avvikle investeringer, eller på det faktum at verdien av PRIIP-et som skal avvikles, avhenger sterkt av tidspunktet for avviklingen.

15) Ettersom ikke-profesjonelle investorer sannsynligvis også vil bruke nøkkelinformasjonsdokumentet som et sammendrag av PRIIP-ets viktigste egenskaper, bør det inneholde klar informasjon om hvordan det kan inngis klage på produktet eller på måten PRIIP-produsenten eller en person som gir råd om eller selger produktet, har opptrådt på.

16) Noen ikke-profesjonelle investorer kan ha ønske om mer informasjon om visse aspekter ved PRIIP-et. Nøkkelinformasjonsdokumentet bør derfor inneholde en klar og presis krysshenvisning til stedet der det finnes ytterligere spesifikk informasjon, dersom slik informasjon skal inngå i nøkkelinformasjonsdokumentet i henhold til forordning (EU) nr. 1286/2014. Dersom PRIIP-produsenten er forpliktet til å offentliggjøre annen informasjon i henhold til nasjonal rett eller unionsretten, bør ikke-profesjonelle investorer informeres om dette og om hvor de kan finne disse andre dokumentene, selv om de bare gjøres tilgjengelige på anmodning. For å sikre at nøkkelinformasjonsdokumentet er så kortfattet som mulig, kan lenker til disse andre dokumentene legges ut på et nettsted, forutsatt at det informeres om at de finnes og at det gis tilgang til dem via dette nettstedet.

17) Et nøkkelinformasjonsdokument for et PRIIP som tilbyr mange underliggende investeringsmuligheter, kan ikke ha samme format som et nøkkelinformasjonsdokument for et annet PRIIP, ettersom hver underliggende investeringsmulighet vil ha en spesifikk risiko-, resultat- og kostnadsprofil og all nødvendig informasjon ikke kan gis i ett enkelt kortfattet dokument. De underliggende investeringsmulighetene kan være investeringer i PRIIP-er eller andre lignende investeringer, eller standardiserte porteføljer av underliggende investeringer. Disse underliggende investeringsmulighetene kan ha forskjellig risiko-, avkastnings- og kostnadsprofil. Avhengig av typen og antallet underliggende investeringsmuligheter bør derfor PRIIP-produsenten, dersom vedkommende finner det hensiktsmessig, kunne utarbeide ett enkelt nøkkelinformasjonsdokument for hver mulighet. Disse nøkkelinformasjonsdokumentene bør også inneholde generell informasjon om PRIIP-et.

18) Dersom PRIIP-produsenten anser at ett enkelt nøkkelinformasjonsdokument for hver mulighet ikke er hensiktsmessig for ikke-profesjonelle investorer, bør særskilt informasjon om de underliggende investeringsmulighetene og generell informasjon om PRIIP-et gis separat. For å unngå forvirring bør den generelle informasjonen om PRIIP-et i nøkkelinformasjonsdokumentet angi skalaen av risikoer, resultater og kostnader som kan forventes for de forskjellige underliggende investeringsmulighetene som tilbys. Den særskilte informasjonen om de underliggende investeringsmulighetene bør dessuten alltid gjenspeile egenskapene ved det PRIIP-et som de underliggende investeringsmulighetene tilbys gjennom. Den særskilte informasjonen kan gis i forskjellige former, for eksempel i form av ett enkelt dokument med nødvendig informasjon om alle underliggende investeringsmuligheter eller i form av ett enkelt dokument for hver underliggende investeringsmulighet. UCITS-er og fond som ikke er UCITS-er, som er omfattet av artikkel 78–81 i europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/65/EF[39] med hensyn til nøkkelinformasjonsdokumentets format og innhold, skal unntas fra bestemmelsene i en overgangsperiode i henhold til forordning (EU) nr. 1286/2014. For å sikre en konsekvent overgangsordning for disse fondene bør PRIIP-produsenter kunne fortsette å bruke disse nøkkelinformasjonsdokumentene for PRIIP-er som tilbyr disse typene fond som eneste underliggende investeringsmulighet eller sammen med andre underliggende investeringsmuligheter. Dersom PRIIP-produsenter velger å bruke nøkkelinformasjonsdokumenter for PRIIP-er som tilbyr slike typer fond sammen med andre investeringsmuligheter, bør det generelle nøkkelinformasjonsdokumentet vise en enkelt skala av risikoklasser med samme format som risikoskalaen for PRIIP-er. Skalaen av risikoklasser for alle underliggende investeringsmuligheter som tilbys innenfor et gitt PRIIP, bør kombinere en sammenfattende indikator for risiko og avkastning i henhold til artikkel 8 i kommisjonsforordning (EU) nr. 583/2010[40] for UCITS-er eller fond som ikke er UCITS-er, og en sammenfattende risikoindikator i samsvar med denne forordning for andre underliggende investeringsmuligheter. Dersom PRIIP-et tilbyr bare UCITS-er eller fond som ikke er UCITS-er, som investeringsmuligheter, bør PRIIP-produsenten kunne benytte presentasjonen og metoden i henhold til artikkel 10 i forordning (EU) nr. 583/2010. Uansett hvilken form som velges, bør den særskilte informasjonen alltid være i samsvar med informasjonen i nøkkelinformasjonsdokumentet.

19) PRIIP-produsenter skal utarbeide nøkkelinformasjonsdokumenter som er riktige, pålitelige, tydelige og ikke villedende. Ikke-profesjonelle investorer bør kunne stole på informasjonen i dokumentet når de treffer en investeringsbeslutning, selv i månedene og årene etter at nøkkelinformasjonsdokumentet ble utarbeidet, dersom disse PRIIP-ene fortsatt tilbys til ikke-profesjonelle investorer. Det bør derfor fastsettes standarder for å sikre at nøkkelinformasjonsdokumenter til rett tid gjennomgås og eventuelt endres slik at de blir riktige, pålitelige og tydelige.

20) Data som brukes til utarbeiding av informasjonen i nøkkelinformasjonsdokumentet, for eksempel om kostnader, risikoer og resultatscenarioer, kan endre seg over tid. Endring av data kan føre til endringer i den informasjonen som skal inngå, for eksempel endringer av risiko- eller kostnadsindikatorer. PRIIP-produsenter bør derfor fastsette framgangsmåter for regelmessig å gjennomgå informasjonen i nøkkelinformasjonsdokumentet. En av disse framgangsmåtene bør være å vurdere om endringene av data vil gjøre det nødvendig å endre dokumentet og offentliggjøre det på nytt. PRIIP-produsentenes tilnærmingsmåte bør gjenspeile i hvilken utstrekning informasjonen som skal inngå i nøkkelinformasjonsdokumentet, endres, ved at det for eksempel for et børsomsatt derivat, slik som en standardisert futurekontrakt, kjøps- eller salgsopsjon, ikke bør være nødvendig fortløpende å oppdatere nøkkelinformasjonsdokumentet ettersom den informasjonen som trengs for disse instrumentene om risikoer, avkastning og kostnader, ikke vil variere. Periodiske gjennomgåelser kan vise seg ikke å være tilstrekkelig i tilfeller der PRIIP-produsenten får kjennskap til, eller burde ha fått kjennskap til, endringer utenom den regelmessige gjennomgåelsen som kan få vesentlig innvirkning på informasjonen i nøkkelinformasjonsdokumentet, for eksempel endringer av investeringsretningslinjer og -strategi som tidligere er offentliggjort, og som ville være av vesentlig betydning for ikke-profesjonelle investorer, eller vesentlige endringer av kostnadsstrukturen eller risikoprofilen. PRIIP-produsenter bør derfor også ha plikt til å fastsette framgangsmåter for å identifisere situasjoner der informasjonen i nøkkelinformasjonsdokumentet bør gjennomgås og endres på ad hoc-basis.

21) Dersom det ved en periodisk gjennomgåelse eller en ad hoc-gjennomgåelse konstateres at den informasjonen som skal inngå i nøkkelinformasjonsdokumentet, er endret, eller at informasjonen i nøkkelinformasjonsdokumentet ikke lenger er riktig, pålitelig, tydelig og ikke villedende, bør PRIIP-produsenten ha plikt til å endre nøkkelinformasjonsdokumentet for å ta hensyn til den endrede informasjonen.

22) Ettersom endringene kan være av betydning for ikke-profesjonelle investorer og deres framtidige plasseringer i investeringseiendeler, bør ikke-profesjonelle investorer lett kunne finne det nye nøkkelinformasjonsdokumentet, som derfor bør offentliggjøres og være lett gjenkjennelig på PRIIP-produsentens nettsted. PRIIP-produsenten bør om mulig informere ikke-profesjonelle investorer når nøkkelinformasjonsdokumenter er blitt endret, for eksempel via adresselister eller varsler på e-post.

23) For å sikre at valget av tidspunkt for levering av nøkkelinformasjonsdokumenter foretas på en ensartet måte i hele Unionen, bør PRIIP-produsenter ha plikt til å gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig i god tid før disse ikke-profesjonelle investorene blir bundet av en avtale eller et tilbud som gjelder PRIIP-et.

24) Ikke-profesjonelle investorer bør få nøkkelinformasjonsdokumentet i tilstrekkelig god tid før sin investeringsbeslutning slik at de kan forstå og ta hensyn til relevant PRIIP-informasjon når de treffer beslutningen. Ettersom investeringsbeslutningen treffes før en eventuell obligatorisk angrefrist begynner å løpe, bør nøkkelinformasjonsdokumentet gjøres tilgjengelig før en slik angrefrist.

25) Selv om ikke-profesjonelle investorer i alle tilfeller bør få nøkkelinformasjonsdokumentet i god tid før de blir bundet av en avtale eller et tilbud som gjelder PRIIP-et, kan det variere hva som kan anses å være tilstrekkelig lang tid for at ikke-profesjonelle investorer skal kunne forstå og ta hensyn til informasjonen, ettersom forskjellige ikke-profesjonelle investorer har forskjellige behov, erfaringer og kunnskaper. Personer som gir råd om eller selger et PRIIP, bør derfor ta hensyn til slike faktorer i forbindelse med de enkelte ikke-profesjonelle investorene når de fastsetter hvor lang tid disse investorene vil trenge til å vurdere innholdet i nøkkelinformasjonsdokumentet.

26) En ikke-profesjonell investor kan trenge lengre tid til å vurdere nøkkelinformasjonsdokumentet for et komplekst PRIIP eller et PRIIP som er ukjent for investoren. Det bør derfor tas hensyn til slike faktorer når det vurderes hva det vil si å gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig i god tid.

27) Når betydningen av kriteriet for god tid skal vurderes, bør det også tas hensyn til om det haster, for eksempel om det er viktig for en ikke-profesjonell investor å kjøpe et PRIIP til en bestemt pris og prisen er følsom for transaksjonstidspunktet.

28) Av konsekvenshensyn og for å sikre at finansmarkedene virker på en tilfredsstillende måte, må bestemmelsene i denne forordning og bestemmelsene fastsatt i forordning (EU) nr. 1286/2014 få anvendelse fra samme dato.

29) Denne forordning bygger på utkastet til tekniske reguleringsstandarder som Den europeiske banktilsynsmyndighet, Den europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjoner og Den europeiske verdipapir- og markedstilsynsmyndighet («de europeiske tilsynsmyndighetene») har framlagt for Kommisjonen.

30) De europeiske tilsynsmyndighetene har holdt åpne offentlige høringer om utkastet til tekniske reguleringsstandarder som ligger til grunn for denne forordning, analysert de mulige tilknyttede kostnadene og fordelene samt innhentet uttalelse fra interessentgruppen for bankvirksomhet opprettet i samsvar med artikkel 37 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1093/2010[41] , interessentgruppen for forsikring og gjenforsikring opprettet i samsvar med artikkel 37 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1094/2010[42] og interessentgruppen for verdipapirer og markeder opprettet i samsvar med artikkel 37 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1095/2010.[43]

VEDTATT DENNE FORORDNING:

Kapittel I

Nøkkelinformasjonsdokumentets innhold og presentasjon

Artikkel 1

Avsnitt med generell informasjon

Avsnittet i nøkkelinformasjonsdokumentet som omhandler PRIIP-produsentens identitet og vedkommende myndighet, skal inneholde alle følgende opplysninger:

a) Det navnet som PRIIP-produsenten har gitt PRIIP-et, og eventuelt PRIIP-ets ISIN og entydige produktidentifikator.

b) PRIIP-produsentens juridiske navn.

c) Adressen til PRIIP-produsentens nettsted, der ikke-profesjonelle investorer finner informasjon om hvordan de skal komme i kontakt med PRIIP-produsenten, og et telefonnummer.

d) Navnet på vedkommende myndighet som har ansvar for tilsynet med PRIIP-produsenten i forbindelse med nøkkelinformasjonsdokumentet.

e) Produksjonsdatoen eller, dersom nøkkelinformasjonsdokumentet senere er blitt endret, datoen for den seneste endringen av nøkkelinformasjonsdokumentet.

Informasjonen i avsnittet nevnt i første ledd skal også omfatte advarselen nevnt i artikkel 8 nr. 3 bokstav b) i forordning (EU) nr. 1286/2014 når PRIIP-et oppfyller et av følgende vilkår:

a) Det er et forsikringsbasert investeringsprodukt som ikke oppfyller kravene fastsatt i artikkel 30 nr. 3 bokstav a) i europaparlaments- og rådsdirektiv (EU) 2016/97[44] .

b) Det er et PRIIP som ikke oppfyller kravene fastsatt i artikkel 25 nr. 4 bokstav a) punkt i)–vi) i europaparlaments- og rådsdirektiv 2014/65/EU[45] .

Artikkel 2

Avsnittet «Hva slags produkt er dette?»

1. Informasjon om typen PRIIP og dets juridiske form skal angis i avsnittet «Hva slags produkt er dette?».

2. Informasjon om PRIIP-ets mål og hvordan de skal nås, skal sammenfattes på en kortfattet, klar og forståelig måte i avsnittet «Hva slags produkt er dette?» i nøkkelinformasjonsdokumentet. Informasjonen skal angi de viktigste faktorene som bestemmer avkastningen, de underliggende investeringseiendelene eller referanseverdiene samt hvordan avkastningen fastsettes, og forholdet mellom PRIIP-ets avkastning og avkastningen på de underliggende investeringseiendelene eller referanseverdiene. Denne informasjonen skal gjenspeile forholdet mellom den anbefalte eiertiden og PRIIP-ets risiko- og avkastningsprofil.

Dersom eiendelene eller referanseverdiene nevnt i første ledd er så mange at det ikke kan henvises til hver enkelt av dem i et nøkkelinformasjonsdokument, skal bare markedssegmenter eller instrumenttyper med hensyn til de underliggende investeringseiendelene eller referanseverdiene angis.

3. Beskrivelsen av den typen ikke-profesjonelle investorer som PRIIP-et skal markedsføres overfor i avsnittet «Hva slags produkt er dette?» i nøkkelinformasjonsdokumentet, skal inneholde informasjon om de ikke-profesjonelle investorene som PRIIP-produsenten har valgt som målgruppe, særlig med hensyn til behovene, egenskapene og målene til den typen kunde som PRIIP-et passer for. Dette skal fastsettes på grunnlag av ikke-profesjonelle investorers evne til å bære investeringstap og deres preferanser når det gjelder investeringshorisont, deres teoretiske kunnskap om og tidligere erfaring med PRIIP-er, finansmarkedene samt potensielle sluttkunders behov, egenskaper og mål.

4. De nærmere opplysningene om forsikringsytelser i avsnittet «Hva slags produkt er dette?» i nøkkelinformasjonsdokumentet skal i et generelt sammendrag inneholde forsikringsavtalens viktigste egenskaper, en definisjon av hver ytelse som inngår, med en forklaring om at ytelsenes verdi vises i avsnittet «Hva er risikoene, og hvilken avkastning kan jeg få?», og informasjon som gjenspeiler de typiske biometriske egenskapene hos målgruppen av ikke-profesjonelle investorer og viser den samlede premien, den biometriske risikopremien som utgjør en del av den samlede premien, og enten virkningen av den biometriske risikopremien på investeringens avkastning ved slutten av den anbefalte eiertiden, eller virkningen av den kostnadsdelen av den biometriske risikopremien som det er tatt hensyn til i de løpende kostnadene i tabellen «Kostnader over tid», beregnet i samsvar med vedlegg VII. Dersom premien betales i form av et engangsbeløp, skal de nærmere opplysningene omfatte det investerte beløpet. Dersom premien betales periodisk, skal informasjonen omfatte antallet periodiske betalinger, en beregning av den gjennomsnittlige biometriske risikopremien som en prosentandel av den årlige premien og en beregning av det gjennomsnittlige investerte beløpet.

De nærmere opplysningene nevnt i første ledd skal også omfatte en forklaring av forsikringspremiebetalingenes innvirkning, tilsvarende den anslåtte verdien av forsikringsytelsene, på avkastningen av investeringen for den ikke-profesjonelle investoren.

5. Informasjonen om PRIIP-ets løpetid i avsnittet «Hva slags produkt er dette?» i nøkkelinformasjonsdokumentet skal omfatte alle følgende opplysninger:

a) PRIIP-ets forfallsdato eller en opplysning om at det ikke er noen forfallsdato.

b) En angivelse av hvorvidt PRIIP-produsenten har rett til ensidig å si opp PRIIP-et.

c) En beskrivelse av under hvilke omstendigheter PRIIP-et automatisk kan sies opp, og oppsigelsesdatoer, dersom disse er kjent.

Artikkel 3

Avsnittet «Hva er risikoene, og hvilken avkastning kan jeg få?»

1. I avsnittet «Hva er risikoene, og hvilken avkastning kan jeg få?» i nøkkelinformasjonsdokumentet skal PRIIP-produsenten anvende den metoden for presentasjon av risiko som er fastsatt i vedlegg II, inkludere de tekniske aspektene for å beskrive den sammenfattende risikoindikatoren angitt i vedlegg III og følge de tekniske retningslinjene, formatene og metoden for å beskrive resultatscenarioer som fastsatt i vedlegg IV og V.

2. I avsnittet «Hva er risikoene, og hvilken avkastning kan jeg få?» i nøkkelinformasjonsdokumentet skal PRIIP-produsenter inkludere følgende:

a) PRIIP-ets risikonivå i form av en risikoklasse ved bruk av en sammenfattende risikoindikator med en numerisk skala fra 1 til 7.

b) En uttrykkelig henvisning til eventuelle illikvide PRIIP-er eller PRIIP-er med vesentlig likviditetsrisiko, som definert i del 4 i vedlegg II, i form av en advarsel om dette i beskrivelsen av den sammenfattende risikoindikatoren.

c) En redegjørelse under den sammenfattende risikoindikatoren om at dersom et PRIIP er angitt i en annen valuta enn den offisielle valutaen i medlemsstaten der PRIIP-et markedsføres, kan avkastningen variere på grunn av valutasvingninger dersom den angis i valutaen i den medlemsstaten der PRIIP-et markedsføres.

d) En kort beskrivelse av PRIIP-ets risiko- og avkastningsprofil og en advarsel om at PRIIP-ets risiko kan være vesentlig høyere enn det som framgår av den sammenfattende risikoindikatoren, dersom PRIIP-et ikke holdes til forfall eller i den anbefalte eiertiden, dersom det er aktuelt.

e) For PRIIP-er med avtalte gebyrer ved tidlig innløsning eller lange oppsigelsesperioder for avvikling av investeringen, en henvisning til de relevante underliggende vilkårene i avsnittet «Hvor lenge bør jeg beholde investeringsproduktet, og kan jeg ta ut penger underveis?».

f) En angivelse av det mulige største tapet og informasjon om at investeringen kan gå tapt dersom den ikke beskyttes, eller dersom PRIIP-produsenten ikke er i stand til å foreta utbetalinger, eller at det kan bli nødvendig med ytterligere innbetalinger ut over den opprinnelige investeringen og at det samlede tapet vesentlig kan overstige den samlede opprinnelige investeringen.

3. PRIIP-produsenter skal inkludere fire passende resultatscenarioer som fastsatt i vedlegg V i avsnittet «Hva er risikoene, og hvilken avkastning kan jeg få?» i nøkkelinformasjonsdokumentet. Disse fire resultatscenarioene skal være et stresscenario, et ufordelaktig scenario, et moderat scenario og et fordelaktig scenario.

4. For forsikringsbaserte investeringsprodukter skal det inkluderes et ytterligere resultatscenario i avsnittet «Hva er risikoene, og hvilken avkastning kan jeg få?» i nøkkelinformasjonsdokumentet som gjenspeiler den forsikringsytelsen som mottakeren får dersom det inntreffer en forsikringshendelse som er dekket.

5. For PRIIP-er som er futurekontrakter, kjøps- og salgsopsjoner som handles på et regulert marked eller på et marked i en tredjestat som anses som likeverdig med et regulert marked i samsvar med artikkel 28 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 600/2014[46] , skal resultatscenarioer inkluderes i form av grafer for avkastningsstrukturen som fastsatt i vedlegg V i avsnittet med overskriften «Hva er risikoene, og hvilken avkastning kan jeg få?» i nøkkelinformasjonsdokumentet.

Artikkel 4

Avsnittet «Hva skjer dersom [navnet på PRIIP-produsenten] ikke er i stand til å foreta utbetalinger?»

PRIIP-produsenter skal inkludere følgende i avsnittet «Hva skjer dersom [navnet på PRIIP-produsenten] ikke er i stand til å foreta utbetalinger?» i nøkkelinformasjonsdokumentet:

a) En angivelse av hvorvidt den ikke-profesjonelle investoren kan lide økonomisk tap som følge av mislighold hos PRIIP-produsenten eller en annen enhet enn PRIIP-produsenten, og eventuelt denne enhetens identitet.

b) En presisering av om tapet nevnt i bokstav a) dekkes av en erstatnings- eller garantiordning for investorer, og om det foreligger noen begrensninger eller vilkår for denne dekningen.

Artikkel 5

Avsnittet «Hva vil denne investeringen koste?»

1. PRIIP-produsenter skal anvende følgende i avsnittet «Hva vil denne investeringen koste?» i nøkkelinformasjonsdokumentet:

a) Metoden for beregning av kostnader nevnt i vedlegg VI.

b) Når det gjelder informasjon om kostnader, tabellene «Kostnader over tid» og «Kostnadenes sammensetning», som fastsatt i vedlegg VII, i samsvar med de relevante tekniske retningslinjene der.

2. I tabellen «Kostnader over tid» i avsnittet «Hva vil denne investeringen koste?» i nøkkelinformasjonsdokumentet skal PRIIP-produsentene spesifisere den sammenfattende kostnadsindikatoren for de samlede kostnadene for PRIIP-et som et enkelt tall som angir pengebeløp og prosent for de forskjellige tidsperiodene fastsatt i vedlegg VI.

3. I tabellen «Kostnadssammensetning» i avsnittet «Hva vil denne investeringen koste?» i nøkkelinformasjonsdokumentet skal PRIIP-produsentene angi følgende:

a) Eventuelle engangskostnader, for eksempel tegnings- og innløsningskostnader, uttrykt i prosent.

b) Eventuelle løpende kostnader, for eksempel porteføljens transaksjonskostnader per år, og andre løpende kostnader per år, uttrykt i prosent.

c) Eventuelle tilleggskostnader, for eksempel resultatavhengige gebyrer og/eller resultatavhengig vederlag, uttrykt i prosent.

4. PRIIP-produsenter skal inkludere en beskrivelse av hver enkelt kostnad i tabellen «Kostnadssammensetning» i avsnittet «Hva vil denne investeringen koste?» i nøkkelinformasjonsdokumentet med angivelse av hvor og hvordan disse kostnadene kan avvike fra de faktiske kostnadene som den ikke-profesjonelle investoren kan pådra seg, eller som kan være avhengige av om den ikke-profesjonelle investoren velger å utøve eller ikke utøve visse opsjoner.

Artikkel 6

Avsnittet «Hvor lenge bør jeg beholde investeringsproduktet, og kan jeg ta ut penger underveis?»

PRIIP-produsenter skal inkludere følgende i avsnittet «Hvor lenge bør jeg beholde investeringsproduktet, og kan jeg ta ut penger underveis?» i nøkkelinformasjonsdokumentet:

a) En kort begrunnelse for valget av anbefalt eller korteste tillatte eiertid.

b) En beskrivelse av framgangsmåten for å avvikle investeringen og når en slik avvikling er mulig, herunder opplysning om hvordan en tidlig innløsning vil påvirke PRIIP-ets risiko- og resultatprofil, eller anvendelsen av kapitalgarantier.

c) Informasjon om eventuelle gebyrer og sanksjoner som ilegges dersom investeringen avvikles før forfallsdato eller andre angitte datoer, bortsett fra den anbefalte eiertiden, herunder en krysshenvisning til den informasjonen om kostnader som skal inngå i nøkkelinformasjonsdokumentet i henhold til artikkel 5, og en klargjøring av konsekvensene av slike gebyrer og sanksjoner for forskjellige eiertider.

Artikkel 7

Avsnittet «Hvordan kan jeg klage?»

PRIIP-produsenter skal gi følgende opplysninger i avsnittet «Hvordan kan jeg klage?» i nøkkelinformasjonsdokumentet, i sammenfattet form:

a) Hvilke skritt som skal tas for å inngi klage på produktet eller på måten PRIIP-produsenten eller den personen som gir råd om eller selger produktet, har opptrådt på.

b) En lenke til den relevante nettsiden for slike klager.

c) En aktuell postadresse og e-postadresse som slike klager kan sendes til.

Artikkel 8

Avsnittet «Andre relevante opplysninger»

1. PRIIP-produsenter skal i avsnittet «Andre relevante opplysninger» i nøkkelinformasjonsdokumentet angi om det finnes andre informasjonsdokumenter som kan tilbys, og om disse stilles til rådighet på bakgrunn av et rettslig krav eller bare på anmodning fra den ikke-profesjonelle investoren.

2. Informasjonen i avsnittet «Andre relevante opplysninger» i nøkkelinformasjonsdokumentet kan framlegges i sammendrags form med en lenke til et nettsted der det finnes annen informasjon enn dokumentene nevnt i nr. 1.

Artikkel 9

Mal

PRIIP-produsenter skal presentere nøkkelinformasjonsdokumentet ved hjelp av malen fastsatt i vedlegg I. Malen skal fylles ut i samsvar med kravene i denne delegerte forordning og i forordning (EU) nr. 1286/2014.

Kapittel II

Særlige bestemmelser om nøkkelinformasjonsdokumentet

Artikkel 10

PRIIP-er som tilbyr flere forskjellige investeringsmuligheter

Dersom et PRIIP tilbyr en rekke underliggende investeringsmuligheter og informasjon om disse underliggende investeringsmulighetene ikke kan gis i ett enkelt kortfattet dokument, skal PRIIP-produsentene framlegge ett av følgende:

a) Et nøkkelinformasjonsdokument for hver underliggende investeringsmulighet i PRIIP-et inklusive informasjon om PRIIP-et i samsvar med kapittel I.

b) Et generelt nøkkelinformasjonsdokument som beskriver PRIIP-et i samsvar med kapittel I, med mindre annet er angitt i artikkel 11–14.

Artikkel 11

Avsnittet «Hva slags produkt er dette?» i det generelle nøkkelinformasjonsdokumentet

I avsnittet «Hva slags produkt er dette?» skal PRIIP-produsentene som unntak fra artikkel 2 nr. 2 og 3 angi følgende:

a) En beskrivelse av typene av underliggende investeringsmuligheter, herunder markedssegmenter eller instrumenttyper, samt de viktigste faktorene som bestemmer avkastningen.

b) En erklæring om at typen investorer som PRIIP-et skal markedsføres overfor, varierer på grunnlag av den underliggende investeringsmuligheten.

c) Opplysning om hvor nærmere informasjon om hver underliggende investeringsmulighet kan finnes.

Artikkel 12

Avsnittet «Hva er risikoene, og hvilken avkastning kan jeg få?» i det generelle nøkkelinformasjonsdokumentet

1. I avsnittet «Hva er risikoene, og hvilken avkastning kan jeg få?» skal PRIIP-produsentene som unntak fra artikkel 3 nr. 2 bokstav a) og nr. 3 angi følgende:

a) Risikoklassene for alle underliggende investeringsmuligheter som tilbys gjennom PRIIP-et, ved bruk av en sammenfattende risikoindikator med en numerisk skala fra 1 til 7, som fastsatt i vedlegg III.

b) En erklæring om at investeringens risiko og avkastning varierer på grunnlag av den underliggende investeringsmuligheten.

c) En kort beskrivelse av hvordan PRIIP-ets resultat som helhet avhenger av de underliggende investeringsmulighetene.

d) Opplysning om hvor nærmere informasjon om hver underliggende investeringsmulighet kan finnes.

2. Dersom PRIIP-produsenter bruker nøkkelinformasjonsdokumentet i samsvar med artikkel 14 nr. 2, skal de for å spesifisere risikoklassene nevnt i nr. 1 bokstav a) bruke den sammenfattende indikatoren for risiko og avkastning i henhold til artikkel 8 i forordning (EU) nr. 583/2010 i forbindelse med UCITS-er eller fond som ikke er UCITS-er, som underliggende investeringsmuligheter.

Artikkel 13

Avsnittet «Hva vil denne investeringen koste?» i det generelle nøkkelinformasjonsdokumentet

1. I avsnittet «Hva vil denne investeringen koste?» skal PRIIP-produsentene som unntak fra artikkel 5 nr. 1 bokstav b) angi følgende:

a) De forskjellige kostnadene for PRIIP-et i tabellene «Kostnader over tid» og «Kostnadssammensetning» i vedlegg VII.

b) En erklæring om at kostnadene for den ikke-profesjonelle investoren varierer på grunnlag av den underliggende investeringsmuligheten.

c) Opplysning om hvor nærmere informasjon om hver underliggende investeringsmulighet kan finnes.

2. Uten hensyn til kravene i artikkel 5 nr. 1 bokstav a) og som unntak fra nr. 12–20 i vedlegg VI kan PRIIP-produsenter, dersom de bruker nøkkelinformasjonsdokumentet i samsvar med artikkel 14 nr. 2, benytte metoden i nr. 21 i vedlegg VI på eksisterende UCITS-er eller fond som ikke er UCITS-er.

3. Dersom PRIIP-produsenter bruker nøkkelinformasjonsdokumentet i samsvar med artikkel 14 nr. 2 med UCITS-er eller fond som ikke er UCITS-er, som de eneste underliggende investeringsmulighetene, kan de som unntak fra artikkel 5 spesifisere kostnadsomfanget for PRIIP-et i samsvar med artikkel 10 i forordning (EU) nr. 583/2010.

Artikkel 14

Særskilt informasjon om hver underliggende investeringsmulighet

1. Når det gjelder den særskilte informasjonen nevnt i artikkel 11, 12 og 13, skal PRIIP-produsenter for hver underliggende investeringsmulighet inkludere alle følgende opplysninger:

a) En advarsel om at produktet kan være vanskelig å forstå, dersom det er relevant.

b) Investeringsmålene og hvordan de skal nås samt det planlagte målmarkedet i samsvar med artikkel 2 nr. 2 og 3.

c) En sammenfattende risikoindikator og beskrivende forklaring samt resultatscenarioer i samsvar med artikkel 3.

d) En redegjørelse for kostnadene i samsvar med artikkel 5.

2. Som unntak fra nr. 1 kan PRIIP-produsenter bruke nøkkelinformasjonsdokumentet utarbeidet i samsvar med artikkel 78–81 i direktiv 2009/65/EF for å gi særskilt informasjon med hensyn til artikkel 11–13 i denne delegerte forordning dersom minst en av de underliggende investeringsmulighetene nevnt i nr. 1 er et UCITS eller et fond som ikke er UCITS, som nevnt i artikkel 32 i forordning (EU) nr. 1286/2014.

Kapittel III

Gjennomgåelse og endring av nøkkelinformasjonsdokumentet

Artikkel 15

Gjennomgåelse

1. PRIIP-produsenter skal gjennomgå informasjonen i nøkkelinformasjonsdokumentet hver gang det skjer en endring som i betydelig grad påvirker eller kan forventes å påvirke informasjonen i dokumentet, og minst hver tolvte måned etter den første offentliggjøringen av nøkkelinformasjonsdokumentet.

2. Målet med gjennomgåelsen nevnt i nr. 1 er å kontrollere om informasjonen i nøkkelinformasjonsdokumentet fortsatt er riktig, pålitelig, tydelig og ikke villedende. Ved gjennomgåelsen skal særlig følgende kontrolleres:

a) Om informasjonen i nøkkelinformasjonsdokumentet oppfyller de generelle kravene til form og innhold i forordning (EU) nr. 1286/2014, eller de særlige kravene til form og innhold i denne delegerte forordning.

b) Om PRIIP-ets markedsrisiko- eller kredittrisikotiltak er endret og den kombinerte virkningen av denne endringen er at PRIIP-et må flyttes til en annen risikoklasse i den sammenfattende risikoindikatoren enn den som er angitt i det nøkkelinformasjonsdokumentet som gjennomgås.

c) Om den gjennomsnittlige avkastningen for PRIIP-ets moderate resultatscenario, uttrykt som en årlig avkastning i prosent, har endret seg med mer enn fem prosentpoeng.

3. Ved anvendelsen av nr. 1 skal PRIIP-produsenter opprette og i hele PRIIP-ets levetid der det tilbys til ikke-profesjonelle investorer, opprettholde egnede framgangsmåter for uten unødig opphold å kunne oppdage eventuelle omstendigheter som kan føre til en endring som i betydelig grad påvirker eller kan forventes å påvirke riktigheten, påliteligheten eller tydeligheten i den informasjonen som gis i nøkkelinformasjonsdokumentet.

Artikkel 16

Gjennomgåelse

1. PRIIP-produsenter skal uten unødig opphold gjennomgå nøkkelinformasjonsdokumentet dersom en gjennomgåelse i henhold til artikkel 15 viser at dette er nødvendig.

2. PRIIP-produsenter skal sikre at alle avsnittene i nøkkelinformasjonsdokumentet som påvirkes av slike endringer, oppdateres.

3. PRIIP-produsenten skal offentliggjøre det nøkkelinformasjonsdokumentet som er gjennomgått, på sitt nettsted.

Kapittel IV

Levering av nøkkelinformasjonsdokumentet

Artikkel 17

Vilkår for levering i god tid

1. Personer som gir råd om eller selger et PRIIP, skal gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig tilstrekkelig tidlig til at ikke-profesjonelle investorer får den tiden de trenger til å vurdere dokumentet før de blir bundet av en avtale eller et tilbud som gjelder PRIIP-et, uansett om den ikke-profesjonelle investoren har angrefrist eller ikke.

2. Ved anvendelsen av nr. 1 skal personer som gir råd om eller selger et PRIIP, vurdere hvor lang tid hver ikke-profesjonell investor trenger til å vurdere nøkkelinformasjonsdokumentet, idet det tas hensyn til følgende:

a) Den ikke-profesjonelle investorens kunnskap om og erfaring med PRIIP-et eller med PRIIP-er som er av lignende art eller medfører lignende risikoer.

b) PRIIP-ets kompleksitet.

c) Dersom rådgivningen eller salget skjer på den ikke-profesjonelle investorens initiativ, det behovet for raskt å inngå den foreslåtte avtalen eller godta det foreslåtte tilbudet som den ikke-profesjonelle investoren uttrykkelig har gitt uttrykk for.

Artikkel 18

Sluttbestemmelser

Denne forordning trer i kraft den 20. dagen etter at den er kunngjort i Den europeiske unions tidende.

Den får anvendelse fra 1. januar 2018.

Artikkel 14 nr. 2 får anvendelse fra 31. desember 2019.

Denne forordning er bindende i alle deler og kommer direkte til anvendelse i alle medlemsstater.

Utferdiget i Brussel 8. mars 2017.

For Kommisjonen

Jean-Claude Juncker

President

[Vedlegget er kunngjort i EUT L 100 av 12.4.2017, s. 13–52]

Vedlegg 6
Delegert kommisjonsforordning (EU) 2019/1866 av 3. juli 2019 om endring av delegert forordning (EU) 2017/653 for å tilpasse overgangsordningen for PRIIP-produsenter som tilbyr andeler i fond nevnt i artikkel 32 i Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 som underliggende investeringsmuligheter, til den forlengede unntaksperioden i henhold til nevnte artikkel

EUROPAKOMMISJONEN HAR

under henvisning til traktaten om Den europeiske unions virkemåte,

under henvisning til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 av 26. november 2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP)[47] , særlig artikkel 8 nr. 5, og

ut fra følgende betraktninger:

1) I henhold til artikkel 32 nr. 1 i forordning (EU) nr. 1286/2014 er forvaltningsselskaper som definert i artikkel 2 nr. 1 bokstav b) i europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/65/EF[48] , investeringsselskaper som nevnt i artikkel 27 i nevnte direktiv samt personer som gir råd om eller selger andeler i UCITS-er som nevnt i artikkel 1 nr. 2 i nevnte direktiv, unntatt fra forpliktelsene i henhold til nevnte forordning inntil 31. desember 2019. Når en medlemsstat anvender regler for nøkkelinformasjonsdokumentets format og innhold i henhold til artikkel 78–81 i direktiv 2009/65/EF på fond som ikke er UCITS-er, og som tilbys ikke-profesjonelle investorer, får unntaket fastsatt i artikkel 32 nr. 1 i forordning (EU) nr. 1286/2014 anvendelse på forvaltningsselskaper, investeringsselskaper og personer som gir råd om eller selger andeler i slike fond til ikke-profesjonelle investorer. For å skape en konsekvent rettslig overgangsordning for disse fondene får produsenter av sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer («PRIIP-produsenter») i henhold til artikkel 18 tredje ledd i delegert kommisjonsforordning (EU) 2017/653[49] fortsette å bruke slike dokumenter utarbeidet i samsvar med disse artiklene inntil 31. desember 2019, dersom minst én av de underliggende investeringsmulighetene er et UCITS- eller ikke-UCITS-fond.

2) Forordning (EU) nr. 1286/2014 er blitt endret for å forlenge overgangsordningene nevnt i artikkel 32 i forordningen inntil 31. desember 2021[50] . For å gjøre det mulig for PRIIP-produsenter å fastslå sine forpliktelser med sikkerhet bør datoen angitt i artikkel 18 tredje ledd i delegert forordning (EU) 2017/653 derfor endres.

3) Delegert forordning (EU) 2017/653 bør derfor endres.

4) Denne forordningen bygger på utkastet til tekniske reguleringsstandarder som Den europeiske banktilsynsmyndighet, Den europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjoner og Den europeiske verdipapir- og markedstilsynsmyndighet («de europeiske tilsynsmyndighetene») har framlagt for Kommisjonen.

5) De europeiske tilsynsmyndighetene har verken holdt åpne offentlige høringer om utkastet til tekniske reguleringsstandarder som ligger til grunn for denne forordningen, eller analysert de mulige tilknyttede kostnadene og fordelene, ettersom en konsekvensanalyse allerede er utarbeidet for de tekniske reguleringsstandardene fastsatt i delegert forordning (EU) 2017/653. Denne forordningen verken endrer innholdet i delegert forordning (EU) 2017/653 eller skaper nye forpliktelser for PRIIP-produsenter eller personer som gir råd om eller selger PRIIP-er, herunder dem som er nevnt i artikkel 32 i forordning (EU) nr. 1286/2014. De europeiske tilsynsmyndighetene har innhentet uttalelse fra interessentgruppen for bankvirksomhet opprettet i samsvar med artikkel 37 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1093/2010[51] , interessentgruppen for forsikring og gjenforsikring opprettet i samsvar med artikkel 37 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1094/2010[52] og interessentgruppen for verdipapirer og markeder opprettet i samsvar med artikkel 37 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1095/2010[53] .

VEDTATT DENNE FORORDNINGEN:

Artikkel 1

I artikkel 18 i delegert forordning (EU) 2017/653 skal tredje ledd lyde:

«Artikkel 14 nr. 2 får anvendelse til 31. desember 2021.»

Artikkel 2

Denne forordningen trer i kraft den 20. dagen etter at den er kunngjort i Den europeiske unions tidende.

Denne forordningen er bindende i alle deler og kommer direkte til anvendelse i alle medlemsstater.

Utferdiget i Brussel 3. juli 2019.

For Kommisjonen

Jean-Claude Juncker

President

Vedlegg 7
EØS-komiteens beslutning nr. 329/2022 av 9. desember 2022 om endring av EØS-avtalens vedlegg IX (Finansielle tjenester)

EØS-KOMITEEN HAR –

under henvisning til avtalen om Det europeiske økonomiske samarbeidsområde, heretter kalt EØS-avtalen, særlig artikkel 98,

og ut fra følgende betraktninger:

1) Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2021/2259 av 15. desember 2021 om endring av forordning (EU) nr. 1286/2014 med hensyn til forlengelse av overgangsordningen for forvaltningsselskaper, investeringsselskaper og personer som gir råd om eller selger andeler i innretninger for kollektiv investering i omsettelige verdipapirer (UCITS-er) og innretninger som ikke er UCITS-er[54] skal innlemmes i EØS-avtalen.

2) Europaparlaments- og rådsdirektiv (EU) 2021/2261 av 15. desember 2021 om endring av direktiv 2009/65/EF med hensyn til bruk av nøkkelinformasjonsdokumenter av forvaltningsselskaper for innretninger for kollektiv investering i omsettelige verdipapirer (UCITS-er)[55] skal innlemmes i EØS-avtalen.

3) EØS-avtalens vedlegg IX bør derfor endres –

TRUFFET DENNE BESLUTNING:

Artikkel 1

I EØS-avtalens vedlegg IX gjøres følgende endringer:

1. I nr. 30 (europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/65/EF) skal nytt strekpunkt lyde:

«– 32021 L 2261: Europaparlaments- og rådsdirektiv (EU) 2021/2261 av 15. desember 2021 (EUT L 455 av 20.12.2021, s. 15).»

2. I nr. 31bg (europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014) skal nytt strekpunkt lyde:

«– 32021 R 2259: Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2021/2259 av 15. desember 2021 (EUT L 455 av 20.12.2021, s. 1).»

Artikkel 2

Teksten til forordning (EU) 2021/2259 og direktiv (EU) 2021/2261 på islandsk og norsk, som vil bli kunngjort i EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende, skal gis gyldighet.

Artikkel 3

Denne beslutning trer i kraft 10. desember 2022, forutsatt at alle meddelelser etter EØS-avtalens artikkel 103 nr. 1 er inngitt[56] , eller på den dag EØS-komiteens beslutning nr. 67/2020 av 30. april 2020[57] trer i kraft, alt etter hva som inntreffer sist.

Artikkel 4

Denne beslutning skal kunngjøres i EØS-avdelingen av og EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende.

Utferdiget i Brussel 9. desember 2022.

For EØS-komiteen

Kristján Andri Stefánsson

Formann

Vedlegg 8
Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2021/2259 av 15. desember 2021 om endring av forordning (EU) nr. 1286/2014 med hensyn til forlengelse av overgangsordningen for forvaltningsselskaper, investeringsselskaper og personer som gir råd om eller selger andeler i innretninger for kollektiv investering i omsettelige verdipapirer (UCITS-er) og innretninger som ikke er UCITS-er

EUROPAPARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPEISKE UNION HAR

under henvisning til traktaten om Den europeiske unions virkemåte, særlig artikkel 114,

under henvisning til forslag fra Europakommisjonen,

etter oversending av utkast til regelverksakt til de nasjonale parlamentene,

under henvisning til uttalelse fra Den europeiske økonomiske og sosiale komité[58] ,

etter den ordinære regelverksprosedyren[59] og

ut fra følgende betraktninger:

1) I henhold til artikkel 5 i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014[60] skal produsenter av sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP-er), før de gjør et PRIIP tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer, utarbeide og offentliggjøre et nøkkelinformasjonsdokument.

2) Artikkel 32 nr. 1 i forordning (EU) nr. 1286/2014 unntar forvaltningsselskaper som definert i artikkel 2 nr. 1 bokstav b) i europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/65/EF[61] , investeringsselskaper som omhandlet i artikkel 27 i nevnte direktiv samt personer som gir råd om eller selger andeler i innretninger for kollektiv investering i omsettelige verdipapirer (UCITS-er) som omhandlet i artikkel 1 nr. 2 i nevnte direktiv, fra forpliktelsene i henhold til nevnte forordning, og dermed fra kravet om å utarbeide et nøkkelinformasjonsdokument, inntil 31. desember 2021 («overgangsordningen»). I samsvar med artikkel 32 nr. 2 i forordning (EU) nr. 1286/2014, når en medlemsstat anvender regler for nøkkelinformasjonsdokumentets format og innhold, som fastsatt i artikkel 78–81 i direktiv 2009/65/EF, på fond som ikke er UCITS-er, og som tilbys ikke-profesjonelle investorer, får overgangsordningen anvendelse på forvaltningsselskaper, investeringsselskaper og personer som gir råd om eller selger andeler i slike fond som ikke er UCITS-er, til ikke-profesjonelle investorer.

3) Delegert kommisjonsforordning (EU) 2017/653[62] utfyller forordning (EU) nr. 1286/2014 ved å fastsette tekniske reguleringsstandarder for presentasjonen av, innholdet i og standardformatet for nøkkelinformasjonsdokumentet, metoden for presentasjon av risiko og avkastning og for beregning av kostnader, vilkårene for gjennomgåelse av informasjonen i nøkkelinformasjonsdokumentet og hvor ofte dette skal gjøres, samt vilkårene for å gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer.

4) Den 7. september 2021 vedtok Kommisjonen en delegert forordning om endring av de tekniske reguleringsstandardene fastsatt i delegert forordning (EU) 2017/653 med hensyn til den underliggende metoden og presentasjonen av resultatscenarioer, presentasjonen av kostnader og metoden for beregning av sammenfattende kostnadsindikatorer, presentasjonen av og innholdet i opplysninger om tidligere resultater og presentasjonen av kostnader for PRIIP-er som tilbyr en rekke investeringsmuligheter, og tilpasning av overgangsordningen for PRIIP-produsenter som tilbyr andeler i fond omhandlet i artikkel 32 i forordning (EU) nr. 1286/2014 som underliggende investeringsmuligheter med den forlengede overgangsordningen fastsatt i nevnte artikkel. Datoen for anvendelse av nevnte delegerte forordning er 1. juli 2022, men det er viktig å gjenspeile behovet for å gi forvaltningsselskaper, investeringsselskaper og personer som gir råd om eller selger andeler i UCITS-er og innretninger som ikke er UCITS-er, tilstrekkelig tid til å forberede seg på utløpet av overgangsordningen og dermed på forpliktelsen til å utarbeide et nøkkelinformasjonsdokument.

5) For å sikre at behovet for tilstrekkelig tid til å forberede seg på forpliktelsen til å utarbeide et nøkkelinformasjonsdokument oppfylles, er det nødvendig å forlenge overgangsordningen til 31. desember 2022.

6) Forordning (EU) nr. 1286/2014 bør derfor endres.

7) Formålet med forordning (EU) nr. 1286/2014 er å gjøre det mulig for ikke-profesjonelle investorer å treffe mer informerte investeringsbeslutninger. Til tross for de gode hensiktene som ligger til grunn for forordning (EU) nr. 1286/2014, har det siden vedtakelsen blitt framsatt en rekke bekymringer, blant annet med hensyn til behovet for en klarere definisjon av «ikke-profesjonell investor», forordningens anvendelsesområde når det gjelder produkter, avskaffelse av papir som standardalternativ når et PRIIP tilbys ansikt til ansikt, begrepet «flere transaksjoner som følger etter hverandre» og tilgjengeliggjøringen av opplysninger før avtaleinngåelse til profesjonelle investorer. Disse bekymringene må tas hånd om snarest mulig for å forbedre ikke-profesjonelle investorers tillit til finansmarkedene, både til gagn for selskaper som ønsker finansiering, og til gagn for investorer på lang sikt. Behovet for en mer omfattende gjennomgåelse ble allerede fastslått i forordning (EU) nr. 1286/2014, og behovet er fortsatt presserende. På grunnlag av en slik gjennomgåelse i samsvar med forordning (EU) nr. 1286/2014 forventes Kommisjonen snarest å framlegge en rapport for Europaparlamentet og Rådet, som, hvis det er relevant, ledsages av et forslag for å håndtere de eksisterende begrensningene.

8) Ettersom det gjenstår svært kort tid til overgangsordningens opprinnelige utløp, bør denne forordningen tre i kraft umiddelbart.

VEDTATT DENNE FORORDNINGEN:

Artikkel 1

I artikkel 32 nr. 1 i forordning (EU) nr. 1286/2014 endres datoen «31. desember 2021» til «31. desember 2022».

Artikkel 2

Denne forordningen trer i kraft dagen etter at den er kunngjort i Den europeiske unions tidende.

Denne forordningen er bindende i alle deler og kommer direkte til anvendelse i alle medlemsstater.

Utferdiget i Strasbourg 15. desember 2021.

For Europaparlamentet

D. M. Sassoli

President

For Rådet

A. Logar

Formann

Vedlegg 9
Europaparlaments- og rådsdirektiv (EU) 2021/2261 av 15. desember 2021 om endring av direktiv 2009/65/EF med hensyn til bruk av nøkkelinformasjonsdokumenter av forvaltningsselskaper for innretninger for kollektiv investering i omsettelige verdipapirer (UCITS-er)

EUROPAPARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPEISKE UNION HAR

under henvisning til traktaten om Den europeiske unions virkemåte, særlig artikkel 53 nr. 1,

under henvisning til forslag fra Europakommisjonen,

etter oversending av utkast til regelverksakt til de nasjonale parlamentene,

under henvisning til uttalelse fra Den europeiske økonomiske og sosiale komité[63] ,

etter den ordinære regelverksprosedyren[64] og

ut fra følgende betraktninger:

1) I henhold til artikkel 78 i europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/65/EF[65] skal investeringsselskaper og forvaltningsselskaper utarbeide et kort dokument som inneholder nøkkelinformasjon om de vesentligste særtrekkene ved innretninger for kollektiv investering i omsettelige verdipapirer (UCITS-er) som tilbys investorer («nøkkelinformasjon for investorer»), slik at disse investorene kan forventes å forstå hvilken art av UCITS de tilbys, og de risikoene som er forbundet med den, og dermed kunne ta velfunderte investeringsbeslutninger.

2) I henhold til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014[66] skal produsenter av sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP-er), før de gjør et PRIIP tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer, utarbeide og offentliggjøre et nøkkelinformasjonsdokument for det produktet for å gjøre det mulig for slike ikke-profesjonelle investorer å forstå og sammenligne PRIIP-ers viktigste egenskaper og risikoer.

3) UCITS-er betraktes også som PRIIP-er, for hvilke det kreves et nøkkelinformasjonsdokument i henhold til forordning (EU) nr. 1286/2014. Artikkel 32 nr. 1 i nevnte forordning unntar imidlertid forvaltningsselskaper som definert i artikkel 2 nr. 1 bokstav b) i direktiv 2009/65/EF, investeringsselskaper som omhandlet i artikkel 27 i nevnte direktiv samt personer som gir råd om eller selger andeler i UCITS-er som omhandlet i artikkel 1 nr. 2 i nevnte direktiv, fra forpliktelsene i henhold til nevnte forordning, og dermed fra kravet om å utarbeide et nøkkelinformasjonsdokument, inntil 31. desember 2021 («overgangsordningen»).

4) Delegert kommisjonsforordning (EU) 2017/653[67] utfyller forordning (EU) nr. 1286/2014 ved å fastsette tekniske reguleringsstandarder for presentasjonen av, innholdet i og standardformatet for nøkkelinformasjonsdokumentet, metoden for presentasjon av risiko og avkastning og for beregning av kostnader, vilkårene for gjennomgåelse av informasjonen i nøkkelinformasjonsdokumentet og hvor ofte dette skal gjøres, samt vilkårene for å gjøre nøkkelinformasjonsdokumentet tilgjengelig for ikke-profesjonelle investorer.

5) Den 7. september 2021 vedtok Kommisjonen en delegert forordning om endring av de tekniske reguleringsstandardene fastsatt i delegert forordning (EU) 2017/653 med hensyn til den underliggende metoden og presentasjonen av resultatscenarioer, presentasjonen av kostnader og metoden for beregning av sammenfattende kostnadsindikatorer, presentasjonen av og innholdet i opplysninger om tidligere resultater og presentasjonen av kostnader for PRIIP-er som tilbyr en rekke investeringsmuligheter, og tilpasning av overgangsordningen for PRIIP-produsenter som tilbyr andeler i fond omhandlet i artikkel 32 i forordning (EU) nr. 1286/2014 som underliggende investeringsmuligheter med den forlengede overgangsordningen fastsatt i nevnte artikkel. Datoen for anvendelse av nevnte delegerte forordning er 1. juli 2022, men det er viktig å gjenspeile behovet for å gi forvaltningsselskaper, investeringsselskaper og personer som gir råd om eller selger andeler i UCITS-er og innretninger som ikke er UCITS-er, tilstrekkelig tid til å forberede seg på utløpet av overgangsordningen og dermed på forpliktelsen til å utarbeide et nøkkelinformasjonsdokument.

6) For å sikre at behovet for tilstrekkelig tid til å forberede seg på forpliktelsen til å utarbeide et nøkkelinformasjonsdokument oppfylles, er forordning (EU) nr. 1286/2014 blitt endret ved europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2021/2259[68] for å forlenge overgangsordningen til 31. desember 2022.

7) Nøkkelinformasjonen for investorer og nøkkelinformasjonsdokumentet dekker i hovedsak de samme opplysningskravene. Det er derfor nødvendig å sikre at ikke-profesjonelle investorer i PRIIP-er som er interessert i å erverve andeler i UCITS-er, fra 1. januar 2023 ikke mottar begge dokumentene for det samme finansielle produktet. Det bør derfor fastsettes at nøkkelinformasjonsdokumentet skal anses å oppfylle kravene som gjelder for nøkkelinformasjonen for investorer. Investeringsselskaper og forvaltningsselskaper bør dessuten fortsette å utarbeide nøkkelinformasjon for investorer i samsvar med direktiv 2009/65/EF for andre investorer enn ikke-profesjonelle investorer, med mindre de bestemmer seg for å utarbeide et nøkkelinformasjonsdokument som fastsatt i forordning (EU) nr. 1286/2014. I slike tilfeller bør vedkommende myndigheter ikke kreve at investeringsselskaper og forvaltningsselskaper skal tilgjengeliggjøre nøkkelinformasjonen for investorer, og kun nøkkelinformasjonsdokumentet bør gjøres tilgjengelig for disse investorene.

8) Direktiv 2009/65/EF bør derfor endres.

VEDTATT DETTE DIREKTIVET:

Artikkel 1

I direktiv 2009/65/EF skal ny artikkel lyde:

«Artikkel 82a

1. Medlemsstatene skal sikre at dersom et investeringsselskap eller, for et hvilket som helst av investeringsfondene som det forvalter, et forvaltningsselskap utarbeider, tilgjengeliggjør, endrer og oversetter et nøkkelinformasjonsdokument som oppfyller kravene til nøkkelinformasjonsdokumenter fastsatt i europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014(*), skal vedkommende myndigheter anse at dette nøkkelinformasjonsdokumentet oppfyller kravene til nøkkelinformasjon fastsatt i artikkel 78–82 og artikkel 94 i dette direktivet.

2. Medlemsstatene skal sikre at vedkommende myndigheter ikke krever at et investeringsselskap eller, for et hvilket som helst av investeringsfondene det forvalter, et forvaltningsselskap skal utarbeide nøkkelinformasjon i samsvar med artikkel 78–82 og artikkel 94 i dette direktivet når det utarbeider, tilgjengeliggjør, endrer og oversetter et nøkkelinformasjonsdokument som oppfyller kravene til nøkkelinformasjonsdokumenter fastsatt i forordning (EU) nr. 1286/2014.

(*) Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 av 26. november 2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) (EUT L 352 av 9.12.2014, s. 1).»

Artikkel 2

1. Medlemsstatene skal senest 30. juni 2022 vedta og kunngjøre de bestemmelsene som er nødvendige for å etterkomme dette direktivet. De skal umiddelbart underrette Kommisjonen om dette.

De skal anvende disse bestemmelsene fra 1. januar 2023.

Når disse bestemmelsene vedtas av medlemsstatene, skal de inneholde en henvisning til dette direktivet, eller det skal vises til direktivet når de kunngjøres. Nærmere regler for henvisningen fastsettes av medlemsstatene.

2. Medlemsstatene skal oversende Kommisjonen teksten til de viktigste internrettslige bestemmelsene som de vedtar på området som er omfattet av dette direktivet.

Artikkel 3

Dette direktivet trer i kraft dagen etter at det er kunngjort i Den europeiske unions tidende.

Artikkel 4

Dette direktivet er rettet til medlemsstatene.

Utferdiget i Strasbourg 15. desember 2021.

For Europaparlamentet

D. M. Sassoli

President

For Rådet

A. Logar

Formann

Fotnoter

1)

EUT L 352 av 9.2.2014, s. 1.

2)

EUT L 354 av 23.12.2016, s. 35.

3)

EUT L 295 av 29.10.2016, s. 11.

4)

EUT L 100 av 12.4.2017, s. 1.

5)

EUT L 289 av 8.11.2019, s. 4.

6)

EUT L 331 av 15.12.2010, s. 48.

7)

Rådskonklusjoner – EUs og EØS-EFTA-statenes finans- og økonomiministre, 14178/1/14 REV 1.

8)

Forfatningsrettslige krav angitt.

9) EUT C 70 av 9.3.2013, s. 2.

10) EUT C 11 av 15.1.2013, s. 59.

11) Europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/65/EF av 13. juli 2009 om samordning av lover og forskrifter om innretninger for kollektiv investering i omsettelige verdipapirer (UCITS) (EUT L 302 av 17.11.2009, s. 32).

12) Europaparlaments- og rådsdirektiv 2014/65/EU av 15. mai 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om endring av direktiv 2002/92/EF og direktiv 2011/61/EU (EUT L 173 av 12. 6.2014, s. 349).

13) Europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/92/EF av 9. desember 2002 om forsikringsformidling (EFT L 9 av 15.1.2003, s. 3).

14) Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1093/2010 av 24. november 2010 om opprettelse av en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske banktilsynsmyndighet), om endring av beslutning nr. 716/2009/EF og om oppheving av kommisjonsbeslutning 2009/78/EF (EUT L 331 av 15.12.2010, s. 12).

15) Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1094/2010 av 24. november 2010 om opprettelse av en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjoner), om endring av beslutning nr. 716/2009/EF og om oppheving av kommisjonsbeslutning 2009/79/EF (EUT L 331 av 15.12.2010, s. 48).

16) Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1095/2010 av 24. november 2010 om opprettelse av en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske verdipapir- og markedstilsynsmyndighet), om endring av beslutning nr. 716/2009/EF og om oppheving av kommisjonsbeslutning 2009/77/EF (EUT L 331 av 15.12.2010, s. 84).

17) Europaparlaments- og rådsdirektiv 2003/71/EF av 4. november 2003 om det prospekt som skal offentliggjøres når verdipapirer legges ut til offentlig tegning eller opptas til notering (EUT L 345 av 31.12.2003, s. 64).

18) Europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/138/EF av 25. november 2009 om adgang til å starte og utøve virksomhet innen forsikring og gjenforsikring (Solvens II) (EUT L 335 av 17.12.2009, s. 1).

19) Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 346/2013 av 17. april 2013 om europeiske fond for sosialt entreprenørskap (EUT L 115 av 25.4.2013, s. 18).

20) Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 600/2014 av 15. mai 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om endring av forordning (EU) nr. 648/2012 (EUT L 173 av 12.6.2014, s. 84).

21) Europaparlaments- og rådsdirektiv 2000/31/EF av 8. juni 2000 om visse rettslige aspekter ved informasjonssamfunnstjenester, særlig elektronisk handel, i det indre marked («Direktivet om elektronisk handel») (EFT L 178 av 17.7.2000, s. 1).

22) Europaparlaments- og rådsdirektiv 2002/65/EF av 23. september 2002 om fjernsal av finansielle tenester til forbrukarar, og om endring av rådsdirektiv 90/619/EØF og av direktiv 97/7/EF og 98/27/EF (EFT L 271 av 9.10.2002, s. 16).

23) Europaparlaments- og rådsdirektiv 95/46/EF av 24. oktober 1995 om vern av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger (EFT L 281 av 23.11.1995, s. 31).

24) Europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 45/2001 av 18. desember 2000 om personvern i forbindelse med behandling av personopplysninger i Fellesskapets institusjoner og organer og om fri utveksling av slike opplysninger (EFT L 8 av 12.1.2001 s. 1).

25) EUT C 100 av 6.4.2013, s. 12.

26) Europaparlaments- og rådsdirektiv 2003/41/EF av 3. juni 2003 om virksomhet i og tilsyn med tjenestepensjonsforetak (EUT L 235 av 23.9.2003, s. 10).

27) Europaparlaments- og rådsdirektiv 2011/61/EU av 8. juni 2011 om forvaltere av alternative investeringsfond og om endring av direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF og forordning (EF) nr. 1060/2009 og (EU) nr. 1095/2010 (EUT L 174 av 1.7.2011, s. 1).

28) Europaparlaments- og rådsdirektiv 2013/34/EU av 26. juni 2013 om årsregnskaper, konsernregnskaper og tilhørende rapporter for visse typer foretak, om endring av europaparlaments- og rådsdirektiv 2006/43/EF og om oppheving av rådsdirektiv 78/660/EØF og 83/349/EØF (EUT L 182 av 29.6.2013, s. 19).

29)

Europaparlamentets holdning av 1. desember 2016 (ennå ikke offentliggjort i EUT) og rådsbeslutning av 8. desember 2016.

30)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 av 26. november 2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) (EUT L 352 av 9.12.2014, s. 1).

31)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1093/2010 av 24. november 2010 om opprettelse av en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske banktilsynsmyndighet), om endring av beslutning nr. 716/2009/EF og om oppheving av kommisjonsbeslutning 2009/78/EF (EUT L 331 av 15.12.2010, s. 12).

32)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1094/2010 av 24. november 2010 om opprettelse av en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjoner), om endring av beslutning nr. 716/2009/EF og om oppheving av kommisjonsbeslutning 2009/79/EF (EUT L 331 av 15.12.2010, s. 48).

33)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1095/2010 av 24. november 2010 om opprettelse av en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske verdipapir- og markedstilsynsmyndighet), om endring av beslutning nr. 716/2009/EF og om oppheving av kommisjonsbeslutning 2009/77/EF (EUT L 331 av 15.12.2010, s. 84).

34)

Delegert kommisjonsforordning av 30. juni 2016 om utfylling av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) ved fastsettelse av tekniske reguleringsstandarder for presentasjon, innhold, gjennomgåelse og endring av nøkkelinformasjonsdokumentene og vilkårene for å oppfylle kravet om å gjøre slike dokumenter tilgjengelige (C(2016) 3999).

35) EUT L 352 av 9.12.2014, s. 1.

36) Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1094/2010 av 24. november 2010 om opprettelse av en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjoner), om endring av beslutning nr. 716/2009/EF og om oppheving av kommisjonsbeslutning 2009/79/EF (EUT L 331 av 15.12.2010, s. 48).

37) Europaparlaments- og rådsdirektiv 2014/65/EU av 15. mai 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om endring av direktiv 2002/92/EF og direktiv 2011/61/EU (EUT L 173 av 12.6.2014, s. 349).

38)

EUT L 352 av 9.12.2014, s. 1.

39)

Europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/65/EF av 13. juli 2009 om samordning av lover og forskrifter om innretninger for kollektiv investering i omsettelige verdipapirer (UCITS) (omarbeiding) (EUT L 302 av 17.11.2009, s. 32).

40)

Kommisjonsforordning (EU) nr. 583/2010 av 1. juli 2010 om gjennomføring av europaparlaments og rådsdirektiv 2009/65/EF med hensyn til nøkkelinformasjon og de vilkår som skal oppfylles når nøkkelinformasjon eller prospektet framlegges i et annet varig medium enn papir eller på et nettsted (EUT L 176 av 10.7.2010, s. 1).

41)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1093/2010 av 24. november 2010 om opprettelse av en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske banktilsynsmyndighet), om endring av beslutning nr. 716/2009/EF og om oppheving av kommisjonsbeslutning 2009/78/EF (EUT L 331 av 15.12.2010, s. 12).

42)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1094/2010 av 24. november 2010 om opprettelse av en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjoner), om endring av beslutning nr. 716/2009/EF og om oppheving av kommisjonsbeslutning 2009/79/EF (EUT L 331 av 15.12.2010, s. 48).

43)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1095/2010 av 24. november 2010 om opprettelse av en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske verdipapir- og markedstilsynsmyndighet), om endring av beslutning nr. 716/2009/EF og om oppheving av kommisjonsbeslutning 2009/77/EF (EUT L 331 av 15.12.2010, s. 84).

44)

Europaparlaments- og rådsdirektiv (EU) 2016/97 av 20. januar 2016 om forsikringsdistribusjon (EUT L 26 av 2.2.2016, s. 19).

45)

Europaparlaments- og rådsdirektiv 2014/65/EU av 15. mai 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om endring av direktiv 2002/92/EF og direktiv 2011/61/EU (EUT L 173 av 12.6.2014, s. 349).

46)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 600/2014 av 15. mai 2014 om markeder for finansielle instrumenter og om endring av forordning (EU) nr. 648/2012 (EUT L 173 av 12.6.2014, s. 84).

47)

EUT L 352 av 9.12.2014, s. 1.

48)

Europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/65/EF av 13. juli 2009 om samordning av lover og forskrifter om foretak for kollektiv investering i omsettelige verdipapirer (UCITS) (omarbeiding) (EUT L 302 av 17.11.2009, s. 32).

49)

Delegert kommisjonsforordning (EU) 2017/653 av 8. mars 2017 om utfylling av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) ved fastsettelse av tekniske reguleringsstandarder for presentasjon, innhold, gjennomgåelse og endring av nøkkelinformasjonsdokumentene og vilkårene for å oppfylle kravet om å gjøre slike dokumenter tilgjengelige (EUT L 100 av 12.4.2017, s. 1).

50)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 2019/1156 av 20. juni 2019 om tilrettelegging for distribusjon over landegrensene av innretninger for kollektiv investering og om endring av forordning (EU) nr. 345/2013, (EU) nr. 346/2013 og (EU) nr. 1286/2014 (EUT L 188 av 12.7.2019, s. 55).

51)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1093/2010 av 24. november 2010 om opprettelse av en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske banktilsynsmyndighet), om endring av beslutning nr. 716/2009/EF og om oppheving av kommisjonsbeslutning 2009/78/EF (EUT L 331 av 15.12.2010, s. 12).

52)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1094/2010 av 24. november 2010 om opprettelse av en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske tilsynsmyndighet for forsikring og tjenestepensjoner), om endring av beslutning nr. 716/2009/EF og om oppheving av kommisjonsbeslutning 2009/79/EF (EUT L 331 av 15.12.2010, s. 48).

53)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1095/2010 av 24. november 2010 om opprettelse av en europeisk tilsynsmyndighet (Den europeiske verdipapir- og markedstilsynsmyndighet), om endring av beslutning nr. 716/2009/EF og om oppheving av kommisjonsbeslutning 2009/77/EF (EUT L 331 av 15.12.2010, s. 84).

54)

EUT L 455 av 20.12.2021, s. 1.

55)

EUT L 455 av 20.12.2021, s. 15.

56)

Forfatningsrettslige krav angitt.

57)

EUT L 72 av 9.3.2023, s. 39, og EØS-tillegget nr. 19 av 9.3.2023, s. 40.

58)

Uttalelse avgitt 20. oktober 2021 (ennå ikke offentliggjort i EUT).

59)

Europaparlamentets holdning av 23. november 2021 (ennå ikke offentliggjort i EUT) og rådsbeslutning av 9. desember 2021.

60)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 av 26. november 2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) (EUT L 352 av 9.12.2014, s. 1).

61)

Europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/65/EF av 13. juli 2009 om samordning av lover og forskrifter om foretak for kollektiv investering i omsettelige verdipapirer (UCITS) (EUT L 302 av 17.11.2009, s. 32).

62)

Delegert kommisjonsforordning (EU) 2017/653 av 8. mars 2017 om utfylling av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) ved fastsettelse av tekniske reguleringsstandarder for presentasjon, innhold, gjennomgåelse og endring av nøkkelinformasjonsdokumentene og vilkårene for å oppfylle kravet om å gjøre slike dokumenter tilgjengelige (EUT L 100 av 12.4.2017, s. 1).

63)

Uttalelse avgitt 20. oktober 2021 (ennå ikke offentliggjort i EUT).

64)

Europaparlamentets holdning av 23. november 2021 (ennå ikke offentliggjort i EUT) og rådsbeslutning av 9. desember 2021.

65)

Europaparlaments- og rådsdirektiv 2009/65/EF av 13. juli 2009 om samordning av lover og forskrifter om foretak for kollektiv investering i omsettelige verdipapirer (UCITS) (EUT L 302 av 17.11.2009, s. 32).

66)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 av 26. november 2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) (EUT L 352 av 9.12.2014, s. 1).

67)

Delegert kommisjonsforordning (EU) 2017/653 av 8. mars 2017 om utfylling av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1286/2014 om nøkkelinformasjonsdokumenter om sammensatte og forsikringsbaserte investeringsprodukter for ikke-profesjonelle investorer (PRIIP) ved fastsettelse av tekniske reguleringsstandarder for presentasjon, innhold, gjennomgåelse og endring av nøkkelinformasjonsdokumentene og vilkårene for å oppfylle kravet om å gjøre slike dokumenter tilgjengelige (EUT L 100 av 12.4.2017, s. 1).

68)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2021/2259 av 15. desember 2021 om endring av forordning (EU) nr. 1286/2014 med hensyn til forlengelse av overgangsordningen for forvaltningsselskaper, investeringsselskaper og personer som gir råd om eller selger andeler i innretninger for kollektiv investering i omsettelige verdipapirer (UCITS-er) og innretninger som ikke er UCITS-er (EUT L 455 av 20.12.2021, s. 1).