Meld. St. 36

(2015–2016)
Melding til Stortinget

Eksport av forsvarsmateriell fra Norge i 2015, eksportkontroll og internasjonalt ikke-spredningssamarbeid

Tilråding fra Utenriksdepartementet 10. juni 2016, godkjent i statsråd samme dag. (Regjeringen Solberg)

Dokumentet på regjeringen.no

Forklaring på forkortelser

AG

Australia Group

Australia-gruppa (multilateralt eksportkontrollsamarbeid for kjemiske/biologiske våpen)

ATT

Arms Trade Treaty

FN-avtale om internasjonal handel med våpen

BTWC

Biological and Toxic Weapons Convention

Konvensjonen mot biologiske våpen

CWC

Chemical Weapons Convention

Kjemivåpenkonvensjonen

HCOC

Hague Code of Conduct against Ballistic Missile Proliferation

Haag-kodeksen mot spredning av ballistiske missiler

IAEA

International Atomic Energy Agency

Det internasjonale atomenergibyrået

ICT

Directive for Intra Community Transfers

Direktiv for forenklet lisensiering innenfor EØS

MTCR

Missile Technology Control Regime

Regimet for eksportkontroll av missilteknologi

NSG

Nuclear Suppliers Group

Regimet for eksportkontroll av missilteknologi

NPT

Non-Proliferation Treaty

Ikke-spredningsavtalen for kjernefysiske våpen

OSSE

Organization for Security and Cooperation in Europe (OSCE)

Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa

Forklaring på forkortelser

AG

Australia Group

Australia-gruppa (multilateralt eksportkontrollsamarbeid for kjemiske/biologiske våpen)

ATT

Arms Trade Treaty

FN-avtale om internasjonal handel med våpen

BTWC

Biological and Toxic Weapons Convention

Konvensjonen mot biologiske våpen

CWC

Chemical Weapons Convention

Kjemivåpenkonvensjonen

HCOC

Hague Code of Conduct against Ballistic Missile Proliferation

Haag-kodeksen mot spredning av ballistiske missiler

IAEA

International Atomic Energy Agency

Det internasjonale atomenergibyrået

ICT

Directive for Intra Community Transfers

Direktiv for forenklet lisensiering innenfor EØS

MTCR

Missile Technology Control Regime

Regimet for eksportkontroll av missilteknologi

NSG

Nuclear Suppliers Group

Regimet for eksportkontroll av missilteknologi

NPT

Non-Proliferation Treaty

Ikke-spredningsavtalen for kjernefysiske våpen

OSSE

Organization for Security and Cooperation in Europe (OSCE)

Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa

1 Bakgrunn og sammendrag

I 2016 er det 20 år siden den første meldingen om eksporten av forsvarsmateriell, eksportkontroll og internasjonalt ikke-spredningssamarbeid ble fremlagt for Stortinget. Meldingen som nå legges frem er den 21. meldingen i rekken.

Regjeringen har som mål å fortsatt utvise størst mulig åpenhet om omfanget av eksporten av forsvarsmateriell, samt om regelverk og Utenriksdepartementets praktisering av retningslinjene.

Forsvarsindustrien er en integrert del av norsk sikkerhetspolitikk. Ønsket om å ha en levedyktig og moderne industri betinger at industrien også tilbys stabile eksportvilkår. Regjeringen ønsker å legge til rette for at norske bedrifter fortsatt skal ha tydelige og forutsigbare rammer for sin eksportaktivitet.

Meldingen gir informasjon om verdien av den faktiske eksporten av forsvarsmateriell i 2015. Videre gis informasjon om utførselen av relatert teknologi, tjenester for militære formål, overføring av produksjonsrettigheter og formidling. Det gis også innsyn i avslag på søknader om eksportlisens.

Videre redegjøres det for utførsel av håndvåpen fra Norge, forsvarsmyndighetens bruk av eget materiell i utlandet, samt om utførsel av flerbruksvarer til militære sluttbrukere og om utførsel av utstyr for bruk i humanitære mineryddingsaksjoner.

I meldingen gis en grundig omtale av regelverket som ligger til grunn for den strategiske eksportkontrollen og for gjennomføringen av sanksjoner, våpenembargo og restriktive tiltak. Det redegjøres også for praktiseringen av Utenriksdepartementets retningslinjer for behandlingen av søknader om eksportlisens for forsvarsmateriell og tjenester for militære formål, herunder den konsoliderte kriterielisten som ble tatt inn i oppdaterte retningslinjer publisert 28. november 2014. Den konsoliderte listen fremstiller alle de kriterier som anvendes i vurderingen av søknader om eksport av forsvarsmateriell fra Norge.

Det er videre lagt vekt på å omtale Utenriksdepartementets arbeid på eksportkontrollområdet, herunder overgang til elektronisk lisensiering. Det redegjøres også for det omfattende multilaterale samarbeidet om eksportkontroll, som i stor grad setter rammene for Norges eksportkontroll når det gjelder strategiske varer og teknologi.

Beslutninger om å tillate eksport av forsvarsmateriell tas suverent av det enkelte land. Samtidig har det de siste årene utviklet seg et økende internasjonalt samarbeid på dette området. Wassenaar-samarbeidet (WA) og EU er de sentrale arenaene når det gjelder kontrollen med eksport av konvensjonelt forsvarsmateriell. Gjennom dette arbeidet er det etablert høye standarder for kontrollen med våpen, militært utstyr og flerbruksvarer for konvensjonelle militære formål. Medlemslandene gjennomfører kontrollen i egen rett og kontrollpraksis.

Nedenfor følger et sammendrag av de ulike kapitlene i meldingen.

Åpenhet om eksporten av forsvarsmateriell

Siden den første meldingen ble fremlagt i 1996, har åpenheten blitt betydelig styrket. Informasjon om eksporten i meldingens kapittel 9 er fremstilt i ti tabeller og fire grafiske figurer. Disse følger i hovedsak samme format som i Meld. St. 8 (2014–2015) og Meld. St. 8 (2015–2016).

Informasjonen om eksporten bygger på eksportørenes egne rapporter om utførsel som er foretatt på grunnlag av de enkelte eksportlisenser. Utenriksdepartementets overgang til elektronisk lisensieringsverktøy betyr at bedriftene selv rapporterer om sin eksport direkte i systemet. På denne måten blir informasjonen automatisk kontrollert opp mot de eksporttillatelsene som er gitt, samtidig som selve prosessen blir mer effektiv.

Rapportene fra de enkelte eksportørene inneholder betydelige mengder bedriftssensitiv og taushetsbelagt informasjon. Målsetningen om størst mulig åpenhet om eksporten av forsvarsmateriell fra Norge, må skje innenfor de skranker som taushetsplikten i eksportkontrolloven setter. I henhold til loven plikter enhver å gi Utenriksdepartementet den bistand som kreves for å kontrollere at bestemmelsene i loven eller forskriftene blir fulgt. Det gjelder alle opplysninger som anses nødvendige for Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksportlisens. En slik vid rett til innhenting av bedriftsfølsom informasjon har sitt motstykke i de strenge taushetsbestemmelsene i loven.

Norge ligger i det internasjonale tetsjiktet når det gjelder å utvise åpenhet om eksporten av forsvarsmateriell. Fra norsk side arbeides det for at også andre land skal utvise større åpenhet om sin forsvarsmaterielleksport.

Det er en etablert praksis å konsultere Stortinget om eksportkontrollsaker av særlig utenrikspolitisk eller prinsipiell betydning. Regjeringen viderefører denne linjen, og legger vekt på å vise størst mulig åpenhet overfor Stortingets organer og bidra til å avklare om eksport har skjedd i henhold til eksportkontrollreglene.

I 2015 tok Kontroll- og konstitusjonskomiteen initiativ til to høringer om salg av brukt og utrangert forsvarsmateriell. Fra utenriksdepartementets side er det lagt vekt på å bidra til å opplyse saken på best mulig måte.

Om eksporten i 2015

Den samlede verdien av eksporten i 2015 var i underkant av 4,2 milliarder kroner, hvorav drøyt 3 milliarder utgjorde salg av militære varer. Av dette utgjorde eksporten av A-materiell om lag 2,8 milliarder og B-materiell ca. 300 millioner kroner. Eksporten av A-materiell økte med 21 % og eksporten av B-materiell falt med 53 % i 2015. Verdien av forsvarsrelaterte tjenesteytelser til utenlandske mottakere var ca. 780 millioner kroner, hvilket var en økning på 64 %. Eksporten av flerbruksvarer omfattet av Liste II til militær sluttbruk beløp seg til ca. 312 millioner kroner, som var en økning med 59 % sammenlignet med 2014. Forklaringen på nedgangen i eksporten av B-materiell og oppgangen av salget av flerbruksvarer kan delvis forklares med at noe utstyr som tidligere var klassifisert som militært, senere er omklassifisert til å være flerbruksvare.

Den samlede verdien av eksporten i 2014 var ca. 3,6 milliarder, og i 2013 beløp den seg til i underkant av 4,3 milliarder kroner. I forhold til i 2014, økte verdien av den totale eksporten med 15 % i 2015. Eksporten av A- og B-materiell økte med til sammen 4 %.

I forhold til i 2014, var det i 2015 nedgang i eksporten til særlig Canada (ca. 43 millioner kroner), Finland (42 millioner), Frankrike (69 millioner), Polen (196 millioner), Sverige (481 millioner) og Tyrkia (89 millioner).

I samme periode var det økning i verdien av eksporten til særlig Indonesia (ca. ca. 69 millioner kroner), Italia (97 millioner), Latvia (45 millioner), Nederland (86 millioner), New Zealand (94 millioner), Sveits (114 millioner), Sør-Korea (61 millioner), Tyskland (48 millioner) og USA (436 millioner).

Medlemslandene i NATO, Sverige og Finland er de største mottakerne av forsvarsmateriell fra Norge. I 2015 utgjorde eksporten av A-materiell til NATO-landene, Finland og Sverige 84 % og B-materiell 74 %. Totalt gikk 93 % av eksporten av A-materiell og 81 % av B-materiell til NATO-land, de nordiske og andre europeiske og nærstående land.

I 2015 ble det gitt 25 avslag på søknad om lisens for eksport av forsvarsmateriell.

Figur 1.1 Utviklingen i eksporten av forsvarsmateriell 2005–2015

Eksporten av forsvarsmateriell i et sikkerhetspolitisk perspektiv

Regjeringen har i Meld. St. 9 (2015–2016) Nasjonal forsvarsindustriell strategi, beskrevet forholdet mellom forsvaret og forsvarsindustrien. Meldingen tydeliggjør at en internasjonalt konkurransedyktig norsk forsvarsindustri er viktig for vår evne til å ivareta nasjonale sikkerhetsinteresser. Det er vesentlig å beholde en nasjonal forsvarsindustriell kapasitet innenfor viktige teknologiske kompetanseområder for å sikre en best mulig nasjonal beredskap for fremtidige kriser ved at forsvarssektoren har tilgang til riktig materiell og kompetanse til rett tid. Dette øker vår evne til å ivareta nasjonal sikkerhet på områder der særnorske forhold krever spesiell kompetanse. Regjeringen er opptatt av å legge til rette for at norske bedrifter sikres tydelige og forutsigbare rammevilkår for sin eksportaktivitet.

Behovet for forsvarsmateriell, særlig i Europa i etterkrigsårene og Norges alliansetilhørighet i NATO, førte til at norske bedrifter tidlig ble involvert i utvikling og som leverandører av deler og komponenter til internasjonale samarbeidsprosjekter. Norske bedrifter deltar i en rekke store internasjonale utviklings- og produksjonsprogrammer med nærstående og allierte land.

Det norske innenlandsmarkedet for forsvarsmateriell er begrenset i omfang og er i stor grad åpent for konkurranse mellom leverandører både fra Norge og utlandet. Internasjonal markedsadgang er derfor helt avgjørende for norsk forsvarsindustris evne til å opprettholde kompetanse og teknologinivå, samt sikre tilstrekkelige produksjonsvolum. Det internasjonale markedet for forsvarsmateriell kjennetegnes imidlertid av en kamp mellom nasjonale interesser og sterk politisk styring gjennom ulike former for industri- og handelspolitikk.

I Europa ser man at EUs direktiv for forsvars- og sikkerhetsanskaffelser (2009/81/EC) i praksis ikke har ført til et mer åpent marked, slik hensikten var. Særlig de store EU-medlemmene ivaretar nasjonale industrielle interesser og beskytter egne markeder mot internasjonal konkurranse. Mot en slik bakgrunn blir det viktig for Norge å ha et virkemiddelapparat som sikrer markedsadgang for egen industri.

Som en del av den nasjonale forsvarsindustrielle strategien benytter Forsvarsdepartementet en rekke virkemidler for å bistå norsk forsvarsindustri internasjonalt og for å fremme økt eksport. I tillegg til de generelle virkemidlene som gjelder alle næringer, gis det direkte myndighetsstøtte til markedsføring. Videre benytter FD industrisamarbeid som et sentralt virkemiddel. Et eksportkontrollregelverk med tydelige og langsiktige retningslinjer for behandling av søknader, blir dermed et svært viktig bidrag til forutsigbare rammevilkår for norsk forsvarsindustri.

Lov og forskrift

Eksportkontrollen er hjemlet i lov og forskrift. Lov om kontroll med eksport av strategiske varer, tjenester og teknologi m.v. av 18. desember 1987 gir hjemmel for å kontrollere eksport av varer og teknologi som kan være av betydning for andre lands utvikling, produksjon eller anvendelse av produkter til militær bruk eller som direkte kan tjene til å utvikle et lands militære evne, samt varer som kan benyttes til å utøve terrorhandlinger. I tillegg omfatter kontrollen også tjenester knyttet til varelistene, samt tjenester for øvrig som kan bidra til å utvikle et lands militære evne. Formidling mellom to tredjeland av strategiske varer kan også være gjenstand for lisensplikt.

Utenriksdepartementets forskrift av 19. juni 2013 utgjør hjemmelsverket for den operative utøvelsen av kontrollen. Forskriften angir nærmere bestemmelser om lisensplikt, herunder unntak fra lisensplikt og om gjennomføring av et EØS-relevant direktiv om forenklet lisensiering.

Forskriften inneholder to kontrollister for hhv. forsvarsrelaterte varer og flerbruksvarer. Listene som brukes er identiske med EUs felles militære liste og flerbruksliste, men er i praksis fremforhandlet innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene som Norge deltar i.

I tillegg til lisensplikten som gjelder for alle varer som er beskrevet på listene, gir forskriften også regler om lisensplikt for teknologi, tjenester, samt formidling mellom to tredjeland. Det kan også være lisensplikt for ikke-listede varer dersom visse omstendigheter gjør seg gjeldende.

Dersom departementet kommer til at en vare som ikke er oppført på noen liste skal underlegges lisensplikt, er hensikten i utgangspunktet å kunne avslå eksport fordi varen er ment for militær bruk i et land hvor det er krig, krig truer eller det er borgerkrig; mottakerlandet er gjenstand for våpenembargo eller restriktive tiltak som gjennomføres i norsk rett; det foreligger en uakseptabel risiko for at varen er ment for et masseødelggelsesvåpenprogram, eller at den direkte kan tjene til å utvikle et lands militære evne på en måte som ikke er forenlig med vesentlige norske sikkerhets- og forsvarsinteresser.

Utenriksdepartementet foretok en forskriftsendring i 2014 for å styrke lisensplikten for materiell som har vært særlig konstruert eller modifisert for militært formål, uavhengig av materiellets tilstand på eksporttidspunktet. Slik kontroll kommer i tillegg til lisensplikten som gjelder for varene og teknologien som er beskrevet i forskriftens liste I (forsvarsmateriell), og innebærer en vesentlig styrking av kontrollen med varer som opprinnelig har vært særlig utviklet eller modifisert for militær bruk.

Retningslinjene

Retningslinjene for Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksport av forsvarsmateriell, samt teknologi og tjenester for militære formål ble første gang publisert i februar 1992. Bakgrunnen for å offentliggjøre de nye retningslinjene, var Regjeringens ønske om å gi industrien en bedre forståelse av rammebetingelser som den må innrette seg under, og dermed også økt forutsigbarhet.

Hovedprinsippet for vurderinger av eksportsøknader for våpen og militært utstyr er Stortingets 1959-vedtak, hvor det heter at «hovedsynspunktet bør være at Norge ikke vil tillate salg av våpen og ammunisjon til områder hvor det er krig eller krig truer, eller til land hvor det er borgerkrig». Regjeringen anser Stortingets vedtak som bindende pålegg, og eksportreguleringen skal sikre at det blir fulgt.

I 1997 samlet Stortinget seg om en presisering om at Utenriksdepartementets vurdering omfatter en rekke politiske spørsmål, herunder knyttet til demokratiske rettigheter og respekt for grunnleggende menneskerettigheter.

I 2014 igangsatte en koalisjon ledet av Saudi-Arabia militære operasjoner i Jemen etter invitasjon fra landets legitime myndigheter. Dette aktualiserte Norges selvpålagte restriksjoner gjennom 1959-vedtaket, som innebærer at vi ikke selger våpen og ammunisjon til partene i en borgerkrig. Praksis har vært at intervenerende stater ikke anses omfattet av 1959-vedtaket. Det legges ikke begrensninger på hvor land som er godkjent som mottakere av forsvarsmateriell fra Norge, bruker sitt eget materiell.

Stortingets vedtak fra 1959 og presisering i 1997 forutsetter en sammensatt og bred vurdering, særlig grunnet formuleringen «de uten- og innenrikspolitiske forhold i vedkommende område». Selv om kun demokratiske rettigheter og grunnleggende menneskerettigheter nevnes konkret, er det rimelig også å vektlegge humanitærrettslige forhold. Dersom det fastslås fra autorativt hold at et lands styrker ikke opptrer i tråd med krigens folkerett eller at det fastslås systematiske brudd på humanitærretten, vil salg av våpen og ammunisjon til landet ikke kunne tillates.

28. november 2014 publiserte Utenriksdepartementet oppdaterte retningslinjer. Hovedformålet var å gi en tydelig og samlet oversikt over de prinsipper og kriterier som søknader om eksportlisens vurderes etter. Det er i denne anledning etablert en konsolidert liste som reflekterer åtte adferdskriterier som er avledet fra EUs felles handling om våpeneksport, samt artikkel 6 og 7 fra FNs avtale om handel med våpen (ATT). Den konsoliderte listen ivaretar også sjekklisten som departementet utarbeidet i samarbeid med SIPRI, og som ble oppsummert i syv konkrete punkter omtalt i Meld. St. 8 (2012–2013).

Den konsoliderte listen ivaretar således SIPRI-verktøyets syv oppsummeringspunkter, EUs åtte kriterier for våpeneksport samt ATTs to operative artikler om eksportkontroll. Listen differensierer mellom kriterier som innebærer at lisens ikke kan påregnes innvilget, og kriterier som skal vektlegges i en helhetsvurdering av den enkelte søknad. Når de aktuelle vurderingskriterier omtales, vil det heretter refereres til den konsoliderte listen.

Målet er å sikre at behandlingen av søknader om eksporttillatelse ivaretar de aktuelle utenriks- og innenrikspolitiske hensyn, herunder hensynet til menneskerettighetene og risikovurderinger knyttet til intern undertrykking ifm eksport av militært utstyr. Hovedhensynet bør være at Norge ikke vil tillate salg av forsvarsrelaterte varer til land i områder med internasjonal væpnet konflikt eller hvor slik konflikt truer, eller til land hvor det aktuelle forsvarsrelaterte utstyret kan benyttes i forbindelse med intern væpnet konflikt og det anses å foreligge en uakseptabel fare for at utstyret kan bli brukt til intern undertrykking, eller til å angripe en annen stat eller tvinge gjennom territorialkrav med makt.

Det ble redegjort grundig for departementets arbeid med oppdateringen av retningslinjene i Meld. St. 49 (2012–2013) og Meld. St. 8 (2014–2015).

Selv om de viktigste eksportlandene har sluttet seg til samme kriterier og standarder, skjer vurderinger og endelige beslutninger om konkrete eksportsaker på nasjonalt plan. For Norges vedkommende er det viktig å føre en tett dialog med nærstående land for å utveksle informasjon, samt erfaringer og synspunkter i den hensikt å oppnå en mest mulig enhetlig forståelse og anvendelse av de felles kriteriene.

Enkelte land har også særnasjonale prinsipper og sikkerhetspolitiske interesser som gir føringer i tillegg til de internasjonale kriteriene. Utenriksdepartementets retningslinjer for behandling av søknader om eksport av forsvarsmateriell skal sikre gjennomføring av Stortingets vedtak og en restriktiv og forutsigbar praktisering av de konsoliderte kriteriene.

Anvendelsen av den konsoliderte listen har ført til mer systematiske vurderinger av forhold som anses å falle inn under 1959-vedtakets understreking av at «eksport av våpen og ammunisjon fra Norge bare må skje etter en omhyggelig vurdering av de uten- og innenrikspolitiske forhold i vedkommende område….». Den konsoliderte listen har således konkretisert og synliggjort vurderingene som gjøres i departementet. Erfaringsgrunnlaget er fremdeles i en tidlig fase, men det er allikevel klart at listen utgjør et tydelig og strengt verktøy, og som over tid vil sikre større konsistens i vurderinger som gjøres i de enkelte saker.

I retningslinjene gis det også nærmere bestemmelser om krav til sluttbrukerdokumentasjon. Det kreves alltid dokumentasjon om sluttbruker før lisens for våpen kan innvilges. Den forrige regjeringen arbeidet aktivt gjennom flere år for å fremme en felles NATO-norm om sluttbrukererklæring, dvs. med reeksportklausul. Dette arbeidet har så langt ikke ført frem. Denne regjeringen er også opptatt av å hindre at norske våpen kommer på avveie. Det har så langt vi kjenner til heller ikke skjedd. Leveranser av våpen mellom NATO-land baserer seg på en grunnleggende tillit som innebærer at våpen som er anskaffet ikke blir reeksportert uten at det opprinnelige eksportlandet blir konsultert. I praksis har ikke reeksport fra allierte eller nærstående land vært problematisk. Regjeringen vil fortsatt arbeide på de aktuelle internasjonale arenaer for å fremme enighet om felles format og norm når det gjelder sluttbrukerdokumentasjon og reeksportforsikringer.

Anvendelse av den konsoliderte listen i forbindelse med eksport til land i Midt-Østen

Det er åpnet for eksport av A-materiell til Kuwait, De Forente Arabiske Emirater (FAE), Qatar og Oman. Videre er det åpnet for B-materiell, som er annet militært materiell og som ikke er våpen, til Saudi-Arabia. Eksporten av forsvarsmateriell fra Norge i 2015 til disse landene fremgår i meldingens Kapittel 9.

Disse landene er fremvoksende markeder for norsk forsvarsindustri. Samtidig er det en utfordring at de nevnte landene deltar i den saudisk-ledede koalisjonen som intervenerer i den væpnede konflikten i Jemen på oppfordring fra jemenittiske myndigheter. Høsten 2015 la Human Rights Watch og Amnesty International frem rapporter hvor det hevdes å ha foregått brudd på humanitærretten, bl.a. fra Saudi-Arabias side, i Jemen.

Et ekspertpanel opprettet i henhold til FNs Sikkerhetsråds resolusjon 2140 (2014) fremla 22. januar 2016 en rapport om de militære operasjonene i Jemen. Her fremkommer stor bekymring for den humanitære situasjonen.

Et kjernespørsmål i denne forbindelse er i hvilken grad koalisjonens krigføring og brudd på den internasjonale humanitærretten vil være å anse som systematisk i en slik grad at eksport vil være i strid med våre internasjonale forpliktelser, herunder FNs våpenhandelsavtale (ATT) og kriterium 2, og at eksport således må opphøre. I denne anledning følger vi tett vurderinger fra autorativt hold.

Selv om materiell levert fra Norge ikke omfattes av FN-rapporten, ser vi alvorlig på informasjonen i rapporten. Utenriksdepartementet viderefører således en streng praktisering av eksportkontrollen overfor de nevnte landene.

Departementet utviser betydelig årvåkenhet og gjør særlig omhyggelige vurderinger av kriteriene i den konsoliderte listen, herunder når det gjelder risiko for bruk i Jemen og brudd på humanitærretten. Dette ga seg primo 2016 konkret utslag ved at Regjeringen besluttet å inntil videre holde tilbake utførsler av ammunisjon til De forente arabiske emirater, selv om det ikke foreligger informasjon om at norsk ammunisjon er benyttet i Jemen. Dette er uttrykk for en streng «føre var»-linje fra norsk side.

Kontrollen med eksport av flerbruksvarer

Flerbruksvarer er varer og teknologi som i utgangspunktet er utviklet for legitim sivil bruk, men som også kan anvendes for utvikling og bruk av masseødeleggelsesvåpen (MØV) eller konvensjonelle våpen. Eksempler på slike varer er kryptoutstyr, visse typer materialer som f.eks. kompositt og spesialstål, gyroer, undervannsteknologi, kameraer, kjemikalier, isostater, sentrifuger, tungtvann, biologiske agens og avanserte verktøymaskiner.

Det er ikke gitt noen juridisk definisjon av hva som er MØV, men slike våpen anses å omfatte kjernefysiske, kjemiske og biologiske våpen. I tillegg omfattes også visse missiler, dvs. bæremidler til slike våpen, som ballistiske missiler med lang rekkevidde og kryssermissiler.

Bestrebelser for å hindre spredning av MØV har i hovedsak vært rettet mot å hindre at ytterligere land anskaffer slike våpen. I kjølvannet av 11. september 2001 har imidlertid oppmerksomheten i økende grad vært rettet mot å hindre at ikke-statlige aktører får tilgang til MØV.

Arbeidet for å hindre spredning av MØV har først og fremst vist seg gjennom flere internasjonale avtaler og teknologilands samarbeid innenfor multilaterale eksportkontrollregimer. Innenfor regimene utveksles det informasjon om spredningsaktiviteter, anskaffelsesforsøk og om deltakerlandenes avslag på søknader om eksportlisens. Det forutsettes at landene innenfor regimet tar hensyn til slik informasjon, og ikke underminerer andre medlemslands notifiserte lisensavslag.

Dersom det foreligger informasjon og det vurderes å foreligge en uakseptabel risiko for at en flerbruksvare som er søkt utført er ment for et MØV-program eller annen uønsket militær bruk, vil lisens avslås. Dersom ingen slik bekymring foreligger er det viktig for norske bedrifters konkurranseevne at søknader innvilges på en tidsmessig måte slik at legitim eksport ikke blir unødvendig hindret.

Sluttbrukererklæring ved eksport av strategiske varer.

Strategiske varer er et fellesbegrep for henholdsvis flerbruksvarer og forsvarsmateriell. Flerbruksvarer er sivile varer som også kan anvendes i militære aktiviteter. Risiko forbundet med eksport av slike varer er ulik, og dette virker også inn på vurderinger som gjøres og krav til dokumentasjon forut for eksport.

For å hindre at flerbruksvarer går til utilsiktede MØV-programmer, er informasjon som utvekslet bl.a. innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene om spredningsaktiviteter, viktige kilder. Dersom det ifm. en søknad om eksportlisens ikke foreligger informasjon om bekymringsfull militær sluttbruk eller på annet grunnlag vurderes at det foreligger en uakseptabel risiko for avledning til MØV, vil lisens innvilges. Det kreves imidlertid sluttbrukerdokumentasjon med reeksportklausul for særlige sensitive flerbruksvarer. I slike tilfeller kreves forsikringer om den oppgitte sivile bruk, at varene ikke vil reeksporteres uten norske myndigheters godkjennelse samt at varen kan inspiseres uten forvarsel av norske myndigheter for å påse at den brukes til det forutsatte sivile formålet.

Dersom en eksport dreier seg om flerbruksvare til et konvensjonelt militært formål, vil søknaden i hovedsak behandles etter retningslinjenes bestemmelser om B-materiell. Dette betyr bl.a. at retningslinjenes bestemmelser om sluttbrukerdokumentasjon for B-materiell kommer til anvendelse.

Når det gjelder eksport av forsvarsmateriell, kreves alltid dokumentasjon om sluttbruker. I motsetning til flerbruksvarer, er det ikke tvil om en militær vares bruksmulighet. Retningslinjene angir tydelige krav om dokumentasjonskrav for henholdsvis A- og B-materiell.

Når det gjelder våpensalg til allierte og nordiske land, så er det etablert en rekke langsiktige avtaler, kontrakter og tillitsforhold med forsvarsmyndighetene i disse landene. Når det tillates eksport av våpen til land utenfor denne nære kretsen, så vil nødvendige forsikringer om bl.a. reeksport innhentes særskilt fra disse landenes myndigheter.

Norge tillater salg av våpen bare til sluttbrukere som er statlige myndigheter. Det innvilges ikke eksportlisens dersom det vurderes å foreligge en uakseptabel risiko for at det militære materiellet er ment for avledning til andre land eller tredjeparter.

Det foreligger ingen informasjon om at våpen fra Norge har kommet på avveie. Vi har derimot avslått lisenssøknader når det har vært tvil om mottakeren.

Departementet har mulighet til å ta i bruk en rekke kontrollmuligheter, også gjennom våre utenriksstasjoner, dersom informasjon mottas om at norske våpen er avledet til annen bruker enn forutsatt.

Kontroll med overføring av kunnskap

Lisensplikten som følger av eksportkontrollforskriften vedrørende teknologi, omfatter også immaterielle ytelser. Kontrollen retter seg således mot visse typer opplæring og muntlig overføring av kunnskap. Innenfor eksportkontrollregimene står spørsmålet høyt på dagsordenen og det utveksles erfaringer og informasjon om nasjonale tiltak i økende grad.

FNs Sikkerhetsråds resolusjoner og EUs utvidede tiltak om sanksjoner mot Nord-Korea, setter også forbud og bestemmelser om kontroll med overføring av visse typer kunnskap.

Utenriksdepartementet har utarbeidet særskilte retningslinjer for utdanningsinstitusjonenes arbeid med opptak og ansettelser av utenlandske personer innenfor særlige sensitive fagområder. Hensikten er å redusere risiko for utilsiktet overføring av kunnskap som kan bidra til spredning av masseødeleggelsesvåpen eller leveringssystemer for slike våpen.

Retningslinjene er ment å være et hjelpemiddel for utdanningsinstitusjonenes egne vurderinger. I tillegg til informasjon om hensikten med kontrollen og gjeldende regelverk, gir retningslinjene nærmere føringer om hvilke fagområder og studie- eller arbeidsnivå som betinger særskilt årvåkenhet. Retningslinjene er gjenstand for løpende revidering i lys av politisk og teknologisk utvikling.

Gjennomføring av sanksjoner og våpenembargo

Norge gjennomfører som hovedregel sanksjoner som er vedtatt av FNs Sikkerhetsråd i norsk rett ved forskrifter vedtatt med hjemmel i lov 7. juni 1968 nr. 4 til gjennomføring av bindende vedtak av De Forente Nasjoners Sikkerhetsråd (sanksjonsloven). Når det gjelder EUs tiltaksregimer eller andre internasjonale ikke-militære tiltak som Norge har sluttet opp om, kan slike gjennomføres ved forskrift gitt med hjemmel i lov 27. april 2001 nr. 14 om iverksetjing av internasjonale, ikkje-militære tiltak i form av avbrot eller avgrensing av økonomiske eller anna samkvem med tredjestatar eller rørsler (tiltaksloven).

Iran

Avtalen om Irans atomprogram, den såkalte «Joint Comprehensive Plan of Action» (JCPOA) fra juli 2015, innebærer at en rekke sanksjoner mot Iran er opphevet mot at Iran har lagt begrensinger på sitt atomkraftprogram og forpliktet seg til å aldri utvikle atomvåpen. Sanksjonslettelsene ble iverksatt 16. januar 2016. Norge har iverksatt lettelser i tråd med vedtak fattet av FNs Sikkerhetsråd og EU.

Sanksjonslettelsene medfører bortfall av tidligere Sikkerhetsrådsresolusjoner og FN-sanksjoner knyttet til Irans atomprogram. I tillegg har Norge opphevet, i likhet med EU, de økonomiske tiltakene som har lagt begrensinger på handel og samarbeid med Iran, blant annet innen maritim sektor, olje/gass og bank/finans.

Enkelte av restriksjonene mot Iran videreføres. Dette gjelder bl.a. tiltak grunnet menneskerettighetssituasjonen i Iran, eksport av varer og teknologi som er relevant for kjernefysiske- og missilaktiviteter, våpenembargo, samt tilknyttende listeføringer av personer og selskaper. Når det gjelder varer omfattet av det kjernefysiske eksportkontrollregimet NSG (Nuclear Suppliers Group), er det lagt opp en særskilt godkjenningsprosedyre innenfor rammen av FN Sikkerhetsråd før eksport eventuelt kan tillates. Det er fremdeles forbud mot eksport av varer og teknologi omfattet av missilkontrollregimet MTCR til Iran.

I avtalen er det lagt inn en mekanisme om at FN-sanksjonene kan gjeninnføres dersom Iran vesentlig misligholder sine forpliktelser. Denne «snap-back» mekanismen innebærer at ett av de fem faste medlemmene i FNs Sikkerhetsråd har mulighet til å kreve sanksjonene gjeninnført ved å anføre at atomavtalen er misligholdt. Dersom Sikkerhetsrådet ikke blir enig om å videreføre sanksjonslettelsene, vil sanksjonene automatisk gjeninntre. EU og Norge vil også kunne vurdere å gjeninnføre tiltak i en slik situasjon.

Russland

Forskrift om restriktive tiltak vedrørende handlinger som undergraver eller truer Ukrainas territoriale integritet, suverenitet, uavhengighet og stabilitet ble iverksatt 15. august 2014. Forskriften innebærer bl.a. forbud mot import og eksport av våpen og forsvarsmateriell fra og til Russland, forbud mot eksport av flerbruksvarer og -teknologi som kan være beregnet for militær bruk eller til militær mottaker, forbud mot handel mv. med russiske verdipapirer og pengemarkedsinstrumenter, samt begrensninger i eksporten av visse varer og tjenester til russisk oljeindustri. Ved slik eksport kreves forhåndstillatelse fra Utenriksdepartementet. Forskriften ble endret 10. oktober 2014 og 14. april 2015, og er på linje med EUs restriktive tiltak mot Russland.

Utenriksdepartementets oppgaver

Utenriksdepartementets oppgaver på eksportkontrollområdet omfatter norsk politikkutvikling, regelverk, et omfattende internasjonalt samarbeid og lisensiering. I tillegg er departementet ansvarlig for gjennomføring av sanksjonsregimer og relevante restriktive tiltak som er vedtatt i FNs Sikkerhetsråd eller av EU og som gjennomføres i norsk rett.

Aktivitetene på eksportkontrollområdet, herunder det internasjonale samarbeidet, har økt de siste årene. Det er nødvendig at departementet besitter særskilt ekspertise for å kunne delta i de omfattende forhandlingene innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene, og for å sikre en ansvarlig lisensiering nasjonalt. Oppgavene krever juridisk og teknisk kompetanse, samt godt politisk skjønn. Nasjonal evne til etterlevelse av forpliktelsene som er inngått i de multilaterale regimene har fått stadig større betydning for både eksportlands- og eksportørers omdømme som troverdige handelspartnere.

Utenriksdepartementet legger vekt på å gi god informasjon til næringslivet. I tillegg til å føre en forebyggende dialog med de enkelte bedrifter ved behov, avholdes det årlig et større seminar for eksportindustrien. I tillegg gis løpende informasjon om regelverk, lisensprosedyrer osv. på eksportkontrollens hjemmeside.

Politiets sikkerhetstjeneste (PST) og tollvesenet har også lovpålagte oppgaver på eksportkontrollområdet. PST er ansvarlig for å forebygge og etterforske brudd på regelverket, og tollvesenet er ansvarlig for vare- og dokumentkontroll ved eksport. Ved konkrete behov kan Utenriksdepartementet trekke på teknisk og faglig ekspertise fra Forsvaret og Statens Strålevern. For å sikre nødvendige ressurser, kompetanse og effektivitet i det nasjonale gjennomføringsapparatet, samt muligheten for å dele erfaring og informasjon mellom de involverte etatene, er det viktig med bred deltakelse på ekspertmøter innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene.

Departementets nære kontakt og dialog med eksportbedriftene gir god oversikt over det norske teknologimiljøet. Kunnskap om ny teknologiutvikling og særskilte næringsinteresser er viktig. Det er videre nødvendig at departementet har god forståelse om spredningsrisiki forbundet med de aktuelle varer og teknologier. I de løpende forhandlingene innenfor regimene om utforming av kontrollparametre og spørsmål om å legge nye, fremvoksende teknologier under kontroll, er slik innsikt av særskilt betydning.

Regjeringen vil fortsatt sikre tilstrekkelige ressurser for å kunne ivareta de omfattende oppgavene på eksportkontrollområdet. I denne sammenheng legges det også vekt på å tilby norske bedrifter konkurransedyktige vilkår basert på en kompetent og tidsmessig lisensiering.

Innføring av sikkert, elektronisk saksbehandlingssystem

Utenriksdepartementet tok i 2015 i bruk en digitalisert tjeneste for effektivisering og modernisering av eksportkontrollen. Den digitale tjenesten oppfyller regjeringens krav om digitalisering av offentlige tjenester.

I tillegg til effektivisering av selve lisensieringsarbeidet, vil tjenesten innebære en betydelig økt sikkerhet knyttet til bedriftenes rapporter og kvalitetssikring av det omfattende og sensitive materialet som ligger til grunn for de årlige meldingene om eksporten av forsvarsmateriell til Stortinget.

Bruken av systemet er i en tidlig fase, og departementet vil løpende vurdere behov for justeringer og oppgradering med sikte på best mulig sikkerhet og brukervennlighet. Alle bedrifter som foretar løpende eksport skal benytte systemet.

FNs avtale om handel med våpen (ATT)

Avtalen om våpenhandel ble vedtatt av FNs generalforsamling 2. april 2013. Avtalen trådte i kraft 24. desember 2014. 130 stater har undertegnet avtalen mens 82 har ratifisert, inkludert Norge, eller sluttet seg til den.

Avtalen er den første juridisk bindende avtalen som regulerer internasjonal våpenhandel. Målsettingen med avtalen er å etablere så høye felles internasjonale standarder for internasjonal handel med konvensjonelle våpen som mulig og å forhindre ulovlig handel med slike våpen, bl.a. med sikte på å bidra til fred, sikkerhet og stabilitet og å redusere menneskelige lidelser. Fra norsk side anses derfor at ATT har et bredere fokus enn ren handelsregulering. Avtalen forhindrer ikke statsparter i å beholde strengere nasjonale eksportkontrollregimer og å styrke disse utover avtalens krav. Den legger heller ikke ensidige begrensninger på norsk industri, og er ikke i norsk industris konkurransemessige disfavør.

Det første statspartsmøtet fant sted i Mexico 24.–28. august 2015. Statspartsmøtet lyktes i å vedta nødvendige forutsetninger for våpenhandelsavtalens iverksetting og videre gjennomføring. Prosedyrereglene inneholder også bestemmelser som sikrer at sivilsamfunnet inkludert FNs organer, Røde Kors, NGOer og industrien etter anmodning kan delta i kommende møter. ATTs sekretariat vil bli lokalisert til Genève, og Nigeria ble valgt til å lede arbeidet frem mot og under neste statspartskonferanse i Genéve 22.–26. august 2016.

Det er lavere oppslutning om avtalen i Afrika og Asia enn øvrige verdensdeler. Fra norsk side vil man fortsette å arbeide for størst mulig tilslutning blant alle stater og oppfordre stater som har undertegnet om å ratifisere så snart som mulig. Norge samarbeider med EU for å understøtte implementeringen av avtalen ved å gi assistanse til ATT-land som ønsker det. Norge støtter også sikring og destruksjon av våpenlagre og ammunisjon gjennom Norsk Folkehjelp og Miners Advisory Group i en rekke land.

Gjennomføring i det norske regelverket

Spørsmålet om norsk gjennomføring ble vurdert før norsk tilslutning til avtalen, og svaret inngikk i Prop. 186 S (2012–2013) til Stortinget om samtykke til ratifikasjon, og hvor det heter at gjennomføring av avtalen ikke krever lov- eller forskriftsendringer.

Jf. Innst. 200 S (2015–2016) vedrørende Meld. St. 8 (2015–2016) om eksporten av forsvarsmateriell i 2014, vises til det til Prop. 186 S og særlig punkt 4 om «Gjennomføring i norsk rett». Her fremgår det at avtalen inneholder mange elementer og bestemmelser som allerede finnes i Norges og andre lands eksportkontrollsystemer. Det er en betydelig overlapping mellom EU-kriteriene og ATTs artikkel 6 og 7.

Etter at traktaten var ratifisert, foretok Utenriksdepartementet i tråd med Prop. 186 S en gjennomgang av det samlede regelverk på området og vurderte mulig harmonisering mellom ulike deler av regelverket og avtalen. Resultatet var at de sentrale kriteriene i ATT og de åtte kriteriene som følger av EUs adferdskodeks for våpeneksport ble innarbeidet i Utenriksdepartementets retningslinjer.

Dette vurderes som en hensiktsmessig implementering av ATT-prinsippene, som sammen med EUs kriterier utfyller de sentrale rammene for norsk eksportkontroll gitt i Regjeringens erklæring og Stortingets vedtak fra 1959.

ATT er i seg selv en juridisk bindende avtale. Ved å inkludere artikkel 6 og 7 i den konsoliderte listen i retningslinjene, sikres at de faktisk blir anvendt og etterlevd i Utenriksdepartementets lisensiering på samme måte og med samme vekt som de åtte EU-kriteriene. Dette er i stor grad normative kriterier og hensyn som skal ivaretas, og hjemmelskjeden med lov, forskrift og retningslinjer ivaretar en robust og restriktiv norsk eksportkontroll. Ved å likestille alle kriterier og prinsipper i Utenriksdepartementets retningslinjer, gis det full åpenhet og innsyn overfor industrien og sivilsamfunnet om vurderinger og hensyn som gjør seg gjeldende ved behandlingen av søknader om eksport av forsvarsmateriell fra Norge.

Internasjonalt samarbeid om eksportkontroll og ikke-spredning

Gjennom nasjonal eksportkontroll tar leverandørland et særlig ansvar for å sikre etterlevelse av folkerettslige avtaler på ikke-spredningsområdet, særlig avtalen om ikke-spredning av kjernevåpen (NPT), kjemivåpenkonvensjonen (CWC) og konvensjonen om forbud mot biologiske våpen (BWC).

For å styrke og effektivisere gjennomføringen av de internasjonale avtalene om ikke-spredning av masseødeleggelsesvåpen (MØV), samarbeider sentrale leverandørland innenfor fem eksportkontrollregimer om felles varelister og retningslinjer. Zangger-komiteen (ZC) og Nuclear Suppliers Group (NSG) retter seg mot å hindre spredning av kjernefysiske våpen. Australiagruppen (AG) gjelder substanser og utstyr for kjemiske og biologiske våpen. Missile Technology Control Regime (MTCR) omfatter varer og teknologi som kan anvendes i bæresystemer for MØV og Wassenaar-samarbeidet (WA) er rettet mot konvensjonelle våpen og militært utstyr, samt flerbruksvarer som har viktige anvendelser innenfor militære konvensjonelle formål.

Det foregår løpende forhandlinger for å sikre at kontrollister og retningslinjer holder tritt med teknologisk utvikling og spredningstrusler. Det utveksles omfattende informasjon innenfor rammen av de enkelte regimene, herunder om aktuelle spredningsaktiviteter og om medlemslandenes avslag på eksportsøknader.

Nye spredningstrusler og teknologisk utvikling har ført til at eksportkontrollen har fått en økende anerkjennelse og betydning. Dette gjelder bl.a. ved at FNs sikkerhetsråd bruker regimenes retningslinjer og varelister i flere sanksjonsregimer og ifm resolusjon 1540 om tiltak for å hindre spredning av MØV.

Som følge av den raske teknologiske utviklingen innenfor sivil sektor og urovekkende spredningstrender, har aktivitetene i de multilaterale eksportkontrollregimene vokst betydelig de senere årene. I tillegg til at flere land forsøker å anskaffe MØV og leveringsmidler for slike våpen, er det vokst frem en særlig utfordring knyttet til at ikke-statlige aktører også forsøker å anskaffe MØV og leveringskapasitet.

Norge har gjennom årene tatt på seg lederskap i flere regimer, og ledet bl.a. missilkontrollregimet MTCR i 1992–1993 og i 2014–15. Norge ledet også det kjernefysiske eksportkontrollregimet NSG i 2005–2006, samt bidro betydelig til etableringen av Wassenaar-samarbeidet (WA) i 1996.

I tillegg til arbeidet innenfor regimene, er det etablert flere multilaterale tillitsskapende tilak og samarbeid for å hindre spredning av masseødeleggelsesvåpen (MØV). Det ble redegjort grundig for disse i Meld. St. 8 (2015–2016).

Særlig om Wassenaar-samarbeidet

Wassenaar-samarbeidet (WA) gjelder kontroll med konvensjonelle våpen og tilhørende militære varer og teknologi, samt strategiske flerbruksvarer som ellers ikke er dekket av de MØV-rettede regimene. Varer som er beskrevet på WAs lister utgjør hoveddelen av de kontrollerte varene som eksporteres fra Norge.

WA kom til etter oppløsningen av Sovjetunionen, og ble etter tre års forhandlinger etablert med et eget sekretariat i Wien i 1996. Samarbeidet fyller 20 år i 2016, noe som vil markeres gjennom flere utadrettede aktiviteter. Norge ledet forhandlingene som førte frem til enighet om det politiske basisdokumentet i 1996, og fra norsk side tas det sikte på å fremheve dette sentrale bidraget under relevante markeringer av WA som skal finne sted i 2016.

WA har etablert en kontrolliste for militære varer og en for flerbruksvarer. Den norske militære listen (liste I) og EUs felles militære liste er i praksis forhandlet i WA. Listene er komplekse, og krever løpende og omfattende forhandlinger for å holde tritt med teknologisk utvikling. WAs flerbruksliste inngår i Utenriksdepartementets liste II.

Det finner sted et årlig ekspertmøte om lisensiering- og håndhevelse (LEOM). LEOM tar for seg operative og praktiske temaer knyttet til gjennomføring av kontrollen på nasjonalt plan. Norge ledet LEOM i 2015, og vil også lede møtet i 2016.

Videre foregår det tekniske arbeidet og det politisk rettede arbeidet innenfor to ekspertgrupper. Gruppene rapporterer til det årlige plenumsmøtet, hvor alle beslutninger fattes ved konsensus.

I 2016 finner det sted særskilte forhandlinger med sikte på å videreutvikle og styrke samarbeidet.

Når det gjelder WAs flerbruksliste, er norske bedrifter særlig berørt av kontrollen knyttet til offshore og undervannsteknologi, undervannsfarkoster, sonarer, seismisk utstyr, gyroer og visse typer kameraer. I tillegg kommer en rekke høyteknologiske deler og komponenter. De sivile varene som omfattes av flerbrukslisten har viktige militære og sikkerhetsmessige anvendelsesmuligheter.

Cyber-teknologi er nylig blitt inkludert i flerbrukslisten til WA. For tiden pågår et omfattende revisjonsarbeid av kontrollteksten for romrelatert teknologi. Behovet for revisjon på dette området er særlig den pågående kommersialiseringen av rommet. Det pågår også forhandlinger om en effektiv kontrolltekst når det gjelder 3D-printing.

Initiativet for spredningssikkerhet – Proliferation Security Initiative (PSI)

Proliferation Security Initiative (PSI) ble etablert i 2003 som en respons på faren for at visse stater og ikke-statlige aktører skal kunne tilegne seg og bruke masseødeleggelsesvåpen (MØV). PSI er et internasjonalt samarbeid for å forberede og i praksis kunne avskjære handel med og transport av MØV, relatert teknologi og kunnskap, og kan ses på som et supplement til deltagerlandenes arbeid med eksportkontroll nasjonalt og internasjonalt. USA har en sentral rolle i PSI samarbeidet ved å ivareta sekretariatsfunksjonen.

PSI har per i dag 105 deltakerland som har sluttet seg til samarbeidet ved å godta prinsippene som ligger til grunn. Norge er med i kjernegruppen for operative eksperter som består av 21 land.

På norsk side ledes arbeidet av Utenriksdepartementet, men engasjementet har et bredt nedslagsfelt og krever deltakelse fra en rekke departement og underliggende etater.

Norge ledet i 2015 det innledende arbeidet med å gjennomgå foreliggende grunnlagsdokumenter og forslag som alle PSI deltagerland kan benytte seg av. Arbeidet viderføres i 2016–17.

Haag-kodeksen mot spredning av ballistiske missiler (HCOC)

Haag-kodeksen (HCOC) er politisk bindende, og et resultat av det internasjonale samfunnets bestrebelser om å regulere spredning av ballistiske missiler gjennom åpenhet og tillitsskapende tiltak. Kodeksen ble iverksatt i november 2002 etter at 96 stater signerte kodeksen, herunder Norge. Ved utgangen av oktober 2015 hadde 137 stater sluttet seg til. Ved å tilslutte seg HCOC, påtar statene seg på frivillig grunnlag til å følge kodeksen og utstede forhåndsnotifikasjoner om relevante utskytninger og testflyvninger av ballistiske missiler og bæreraketter. Videre forutsettes det at statene årlig legger frem en deklarasjon om gjennomføringen av kodeksen.

Aktivetetene på Andøya rakettskytefelt innebærer at Norge er blant de landene som notifiserer flest utskytninger som et tillitsskapende tiltak.

Østerrike virker som eksekutivsekretariat. De årlige møtene finner sted i Wien under roterende formannskap. Canada innehar formannskapet i 2015–2016.

HCOC ble i sin tid forhandlet utenfor FN, men kodeksen er knyttet til FN gjennom flere resolusjoner vedtatt av FNs generalforsamlinger siden 2002.

Andre internasjonale aktiviteter og spredningstiltak

St.meld. nr. 29 (2007–2008), St.meld. nr. 42 (2008–2009), St.meld. nr. 21 (2009–2010) og Meld. St. 8 (2012–2013) redegjorde for andre spredningstiltak.

I Meld. St. 49 (2012–2013), Meld. St. 8 (2014–2015) og Meld. St. 8 (2015–2016) ble det redegjort grundig om det internasjonale arbeidet med kontrollen med håndvåpen og lette våpen, samt om arbeidet for en internasjonalt bindende avtale om merking og sporing.

I Meld. St. 25 (2010–2011) og Meld. St. 8 (2012–2013) ble det gjort nøye rede for merkings- og sporingssystemene som gjennomføres av hhv. Nammo-konsernet og Kongsberg-gruppen.

2 Utenriksdepartementets arbeid med åpenhet

I internasjonal sammenheng var Norge tidlig ute med å vise åpenhet om eksporten og de vurderingene Utenriksdepartementet legger til grunn i forbindelse med lisensieringen. Siden den første meldingen ble fremlagt i 1996 har graden av åpenhet økt betydelig, og eksporten fremstilles nå i 14 tabeller og figurer. Med denne åpenheten, ligger Norge i det internasjonale tetsjiktet når det gjelder innsyn i eksporten av forsvarsmateriell.

Regjeringen har som mål å utvise størst mulig åpenhet om omfanget av eksporten av forsvarsmateriell, samt om regelverk og Utenriksdepartementets praktisering av retningslinjene. Fra norsk side arbeides det aktivt i en rekke fora for at også andre land skal utvise åpenhet om sin forsvarsmaterielleksport.

Opplysningene i meldingens kapittel 9 om eksporten i 2015 er basert på rapporter fra eksportørene med utgangspunkt i innvilgede eksportlisenser. Som betingelse for innvilgelse av eksportlisenser for forsvarsmateriell pålegges eksportørene å rapportere regelmessig om den faktiske utførselen som har funnet sted på grunnlag av de enkelte lisensene. Rapportene inneholder betydelige mengder sensitiv og taushetsbelagt informasjon om eksportaktivitetene.

Departementet har tatt i bruk et sikkert, elektronisk saksbehandlingssystem. Systemet vil ivareta en mer effektiv lisensiering, beskytte bedriftssensitiv informasjon og bidra til god kvalitetssikring av materialet som inngår i meldingen. Saksbehandlingssystemet er beskrevet nærmere i kapittel 7.1.

Meldingens kapittel 9 følger formatet som i Meld. St. 8 (2014–2015), hvor det ble lagt vekt på å fremstille eksporten mer oversiktelig enn tidligere.

Parallelt med målsetningen om å utvise størst mulig åpenhet om eksporten av forsvarsmateriell fra Norge, er det nødvendig å sikre at økt innsyn skjer innenfor rammen av de begrensninger som taushetsplikten i eksportkontrolloven setter. I henhold til loven plikter enhver å gi Utenriksdepartementet den bistand som kreves for å kontrollere at bestemmelsene i loven eller forskriftene blir fulgt. Det gjelder alle opplysninger som anses nødvendige for Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksportlisens. En slik vid rett til innhenting av bedriftsfølsom informasjon har sitt motstykke i de strenge taushetsbestemmelsene i loven.

Dersom det i enkeltsaker vurderes å foreligge særskilte omstendigheter, vil regjeringen videreføre praksisen med å konsultere Stortingets organer. På denne måten sikres norske eksportører langsiktighet og stabile rammer, samtidig som Stortinget gis ytterligere innsyn i praktiseringen av regelverket.

Kontroll- og konstitusjonskomiteen tok i 2015 initiativ til to høringer om salg av brukt og utrangert forsvarmateriell. Regjeringen legger vekt på å vise størst mulig åpenhet om saker som reises av Stortingets organer og bidra til å avklare om eksport har skjedd i henhold til eksportkontrollreglene.

3 Eksporten av forsvarsmateriell i et sikkerhetspolitisk perspektiv

Regjeringen har i Meld. St. 9 (2015–2016) Nasjonal forsvarsindustriell strategi, beskrevet forholdet mellom forsvaret og forsvarsindustrien. Meldingen tydeliggjør at en internasjonalt konkurransedyktig norsk forsvarsindustri er viktig for vår evne til å ivareta nasjonale sikkerhetsinteresser. Det er vesentlig å beholde en nasjonal forsvarsindustriell kapasitet innenfor viktige teknologiske kompetanseområder for å sikre en best mulig nasjonal beredskap for fremtidige kriser ved at forsvarssektoren har tilgang til riktig materiell og kompetanse til rett tid. Dette øker vår evne til å ivareta nasjonal sikkerhet på områder der særnorske forhold krever spesiell kompetanse. Regjeringen vil derfor fortsatt legge til rette for at norske bedrifter sikres tydelige og forutsigbare rammevilkår for sin eksportaktivitet.

Behovet for forsvarsmateriell, særlig i Europa i etterkrigsårene og Norges alliansetilhørighet i NATO, førte til at norske bedrifter tidlig ble involvert i utvikling og som leverandører av deler og komponenter til internasjonale samarbeidsprosjekter.

Norske bedrifter deltar i en rekke store internasjonale utviklings- og produksjonsprogrammer med nærstående og allierte land. Eksempelvis har en rekke norske forsvarsbedrifter nisjekompetanse som har muliggjort et bredt engasjement av norske bedrifter som underleverandører til produsenten av Norges neste kampfly, F-35.

Det norske innenlandsmarkedet for forsvarsmateriell er begrenset i omfang og er i stor grad åpent for konkurranse mellom leverandører både fra Norge og utlandet. Internasjonal markedsadgang er derfor helt avgjørende for norsk forsvarsindustris evne til å opprettholde kompetanse og teknologinivå, samt sikre tilstrekkelige produksjonsvolum. Det internasjonale markedet for forsvarsmateriell preges imidlertid av nasjonale interesser og sterk politisk styring gjennom ulike former for industri- og handelspolitikk.

Handelshindringer og beskyttelse av eget lands industri er utfordringer norsk forsvarsindustri stadig møter i det internasjonale markedet, herunder det europeiske forsvars- og sikkerhetsmarkedet. Det er fortsatt liten indikasjon på at det internasjonale forsvarsmarkedet utvikles mer i retning av likeverdig og åpen konkurranse. Særlig gjelder dette i stater der det eksisterer store industrigrupper som produserer et bredt spekter av systemer og plattformer. I Europa ser man også at EUs direktiv for forsvars- og sikkerhetsanskaffelser (Directive 2009/81/EC) i praksis ikke har ført til et mer åpent marked, slik hensikten var. Særlig de store EU-medlemmene ivaretar nasjonale industrielle interesser og beskytter egne markeder mot internasjonal konkurranse. Mot en slik bakgrunn blir det viktig for Norge å ha et virkemiddelapparat som sikrer markedsadgang for egen industri.

Som en del av den nasjonale forsvarsindustrielle strategien benytter Forsvarsdepartementet en rekke virkemidler for å bistå norsk forsvarsindustri internasjonalt og for å fremme økt eksport. I tillegg til de generelle virkemidlene som gjelder alle næringer, gis det direkte myndighetsstøtte til markedsføring. Videre benytter FD industrisamarbeid som et sentralt virkemiddel. Et eksportkontrollregelverk med tydelige og langsiktige retningslinjer for behandling av søknader, blir dermed et svært viktig bidrag til forutsigbare rammevilkår for norsk forsvarsindustri.

4 Regelverk og retningslinjer for kontrollen med eksport av strategiske varer

Kontrollen er hjemlet i lov av 18. desember 1987 om kontroll med strategiske varer, tjenester og teknologi m.v. Utenriksdepartementets forskrift av 19. juni 2013 utgjør det operative regelverket for departementets lisensierings- og kontrolloppgaver.

Kontrollistene er en del av eksportkontrollforskriften, og angir varene og teknologien som er lisenspliktige. Listene retter seg mot henholdsvis forsvarsrelaterte varer (liste I) og flerbruksvarer (liste II). I praksis er listene forhandlet innenfor de multilaterale regimene som Norge er medlem i. EU har satt sammen listene fra de ulike regimene på en brukervennlig måte, og det er disse listene som benyttes i Norges regelverk.

Begrepet «strategiske varer» er et fellesbegrep for hhv. forsvarsmateriell og flerbruksvarer og er definert i eksportkontrolloven som varer og teknologi som kan være av betydning for andre lands utvikling, produksjon eller anvendelse av produkter til militær bruk eller som direkte kan tjene til å utvikle et lands militære evne, samt varer som kan benyttes til å utøve terrorhandlinger. I tillegg omfatter kontrollen med strategiske varer og teknologi også tjenester for militære formål. Videre er formidling mellom to tredjeland av strategiske varer gjenstand for eksportkontroll.

I tillegg til varene som er beskrevet på listene, kan det utløses lisensplikt for enhver vare, uavhengig av listene, under nærmere gitte vilkår. Slike generalklausuler er kjent som «fang alt» eller «catch all».

Innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene er vedtatt beste-praktisdokumenter og retningslinjer rettet mot nasjonal utøvelse av kontrollen.

Gjennomføring av sanksjoner og restriktive tiltak er hjemlet i særskilte regelverk og står nærmere omtalt i kapittel 6.

Lov om kontroll med eksport av strategiske varer, tjenester og teknologi m.v. (eksportkontrolloven)

Eksportkontrollen er hjemlet i Lov av 18. desember 1987 nr. 93 om kontroll med eksport av strategiske varer, tjenester og teknologi m.v. I Kgl. res. av 18. desember 1987 er Utenriksdepartementet gitt fullmakt til å utøve den fullmakt som i henhold til eksportkontrolloven er tillagt Kongen. Utenriksdepartementet er med dette ansvarlig for kontrollen med eksport fra Norge av våpen, ammunisjon og annet militært materiell[1] , flerbruksvarer[2] , samt relevant teknologi og tjenester.

Etter eksportkontrolloven må alle varer og tjenester og all teknologi som kan være av betydning for andre lands utvikling, produksjon eller anvendelse av produkter til militære formål, eller som direkte kan tjene til å utvikle et lands militære evne, samt varer og teknologi som kan benyttes til å utøve terrorhandlinger, jf. straffeloven § 147 a første ledd, ikke utføres uten tillatelse fra Utenriksdepartementet.

Loven setter forbud mot at det drives handel med, formidles eller på annen måte bistås ved salg av våpen og militært materiell fra et fremmed land til et annet uten særskilt tillatelse. Tilsvarende gjelder for strategiske varer og teknologi som er nærmere angitt i forskrift.

I tillegg inneholder loven bestemmelser om informasjonsplikt, taushetsplikt og straffeansvar. I St.meld. nr. 29 (2007–2008), St.meld. nr. 42 (2008–2009) og Meld. St. 21 (2009–2010) ble det gitt grundig informasjon om loven.

Forskrift til gjennomføring av eksportkontrollen

Forskrift om eksport av forsvarsmateriell, flerbruksvarer, teknologi og tjenester av 19. juni 2013 gir grundige regler for lisensplikten og tilhørende kontrolloppgaver for Utenriksdepartementet. Forskriften erstatter en tidligere forskrift av 18. januar 1989.

Det ble redegjort grundig om arbeidet med den nye forskriften i Meld. St. 49 (2012–2013) og Meld. St. 8 (2012–2013).

Liste I (forsvarsrelaterte varer) og liste II (flerbruksvarer) beskriver produkter og teknologi som krever tillatelse før eksport. Kontrollen med teknologi omfatter også immateriell teknologioverføring. Listene oppdateres løpende i tråd med endringer vedtatt i de enkelte eksportkontrollregimene, og som regel parallelt med at EU oppdaterer sine lister.

I august 2014 ble forskriften styrket ved å innføre lisensplikt for materiell som har vært særlig konstruert eller modifisert for militært formål, uavhengig av materiellets tilstand.

For å sikre gjennomføring av det EØS-relevante ICT-direktivet angir forskriften nærmere regler om overføringslisenser for eksport av forsvarsrelaterte varer til mottakere innenfor EU/EØS og om sertifisering av foretak. Direktivet ble grundig omtalt i Meld. St. 8 (2012–2013).

Forskriften angir en rekke unntak fra lisensplikten, samt bestemmelser rettet mot kontroll av formidling mellom to tredjeland og om lisensplikt for ikke-listede varer under nærmere angitte omstendigheter.

Dersom departementet kommer til at en vare som ikke er oppført på noen liste skal underlegges lisensplikt, er hensikten i utgangspunktet å kunne avslå eksport fordi varen er ment for militær bruk i et land hvor det er krig, krig truer eller det er borgerkrig; mottakerlandet er gjenstand for våpenembargo eller restriktive tiltak som gjennomføres i norsk rett; det foreligger en uakseptabel risiko for at varen er ment for et masseødelggelsesvåpenprogram; eller at den direkte kan tjene til å utvikle et lands militære evne på en måte som ikke er forenlig med vesentlige norske sikkerhets- og forsvarsinteresser.

4.1 Utenriksdepartementets retningslinjer for eksport av forsvarsmateriell

Kontrollen med eksport av forsvarsmateriell fra Norge baserer seg på Regjeringens erklæring av 11. mars 1959 og Stortingets vedtak av samme dato, og hvor det bl.a. heter at:

«det skal ved avgjørelsen legges vekt på de utenriks- og innenrikspolitiske vurderinger, og hovedsynspunktet bør være at Norge ikke vil tillate salg av våpen og ammunisjon til områder hvor det er krig eller krig truer, eller til land hvor det er borgerkrig».

I vedtak av samme dato tar Stortinget «til etterretning den erklæring Statsministeren på vegne av Regjeringen har lagt frem. Stortinget vil sterkt understreke at eksport av våpen og ammunisjon fra Norge bare må skje etter en nøye vurdering av de uten- og innenrikspolitiske forhold i vedkommende område. Denne vurderingen må være avgjørende for om eksport skal finne sted».

I 1997 sluttet et enstemmig Storting seg til en presisering om at «Utenriksdepartementets vurdering av disse forholdene omfatter en vurdering av en rekke politiske spørsmål, herunder spørsmål knyttet til demokratiske rettigheter og respekt for grunnleggende menneskerettigheter».

Regjeringen anser Stortingets vedtak som et bindende pålegg, og eksportreguleringen skal sikre at det blir fulgt.

Retningslinjene ble første gang publisert i 1992. I utenriksministerens pressemelding 28. februar 1992 het det bl.a. at «ved å offentliggjøre de nye retningslinjene, ønsker Regjeringen å gi industrien en bedre forståelse av og innsyn i de rammebetingelser som den må innrette seg under. Retningslinjene vil således medføre økt forutsigbarhet, hvilket er av stor betydning ettersom utvikling, produksjon og markedsføring av militært materiell forutsetter langsiktig planlegging».

Dette formålet har siden ligget fast. Regjeringen ønsker å legge til rette for at norske bedrifter sikres fortsatt tydelige og forutsigbare rammevilkår for sin eksportaktivitet, herunder gjennom tydelige og langsiktige retningslinjer om Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksport av forsvarsmateriell.

Retningslinjene gir nærmere bestemmelser om lisensieringen av forsvarsmateriell, om delleveranser, overføring av teknologi og produksjonsrettigheter samt tjenesteytelser for militære formål. I tillegg defineres to varekategorier og fire landgrupper. Varekategori A omfatter alle typer våpen og ammunisjon, og varekategori B gjelder annet militært materiell og som ikke er våpen. Landgruppe 1 består av allierte, nordiske og særlig nærstående land, landgruppe 2 er land som er godkjent som mottakere av A-materiell etter forutgående Regjeringsbehandling, landgruppe 3 er land som bare kan få motta B-materiell og landgruppe 4 retter seg mot land som Norge ikke selger verken A- eller B-materiell til. I retningslinjene gis det også klare bestemmelser om krav til sluttbrukerdokumentasjon. Det kreves alltid dokumentasjon om sluttbruker før lisens for våpen kan innvilges.

Den forrige regjeringen arbeidet aktivt gjennom flere år for å fremme en felles NATO-norm om sluttbrukererklæring, dvs. med reeksportklausul. Dette arbeidet førte ikke frem. Denne regjeringen er også opptatt av å hindre at norske våpen kommer på avveie. Det har så langt vi kjenner til heller ikke skjedd. Leveranser av våpen mellom NATO-land baserer seg på en grunnleggende tillit som innebærer at våpen som er anskaffet ikke blir reeksportert uten at det opprinnelige eksportlandet blir konsultert. I praksis har ikke reeksport fra allierte eller nærstående land vært problematisk. Regjeringen vil fortsatt arbeide på de aktuelle internasjonale arenaer for å fremme enighet om felles format og norm når det gjelder sluttbrukerdokumentasjon og reeksportforsikringer.

EUs åtte atferdskriterier har siden 2010 utgjort et eget vedlegg til retningslinjene (vedlegg A-kriteriene). Kriteriene utdyper de vurderinger Utenriksdepartementet foretar når det gjelder en rekke politiske spørsmål jfr. 1959-vedtaket og 1997-presiseringen. Det ble redegjort grundig for kriteriene i Meld. St. 21 (2009–2010).

28. november 2014 publiserte utenriksdepartementet oppdaterte retningslinjer, hvor de åtte Vedlegg A-kriteriene og de kriterier som følger av ATTs artikler 6 og 7 er innarbeidet direkte i retningslinjenes Kap. 1 under punkt 2 om «Overordnede prinsipper og vurderingskriterier». På denne måten er kriteriene fremstilt i en konsolidert oversikt hvor de aktuelle hensyn og forbud fremgår på en tydelig og helhetlig måte. Den konsoliderte kriterielisten kommer i tillegg til Stortingets vedtak av 11. mars 1959 og utdyper presiseringen om menneskerettighetene i 1997. ATT omtales nærmere i meldingens kapittel 8.

De hensyn som var omfattet av en sjekkliste som departementet utarbeidet i samarbeid med SIPRI, og som ble oppsummert i syv konkrete hensyn er nå ivaretatt av den konsoliderte kriterieliste i retningslinjene av 28. november 2014. På denne måten representerer den konsoliderte listen i retningslinjene, sammen med Stortingets vedtak og presisering, det gjeldende grunnlaget for utenriksdepartementets vurderinger når det gjelder søknader om eksport av forsvarsmateriell.

Anvendelsen av den konsoliderte listen har ført til mer systematiske vurderinger av forhold som anses å falle inn under 1959-vedtakets understreking av at «eksport av våpen og ammunisjon fra Norge bare må skje etter en omhyggelig vurdering av de uten- og innenrikspolitiske forhold i vedkommende område….». Den konsoliderte listen har således konkretisert og synliggjort vurderingene som gjøres i departementet. Erfaringsgrunnlaget er fremdeles i en tidlig fase, men det er allikevel klart at listen utgjør et tydelig og strengt verktøy, og som over tid vil sikre større konsistens i vurderinger som gjøres i de enkelte saker.

Det ble redegjort grundig om den konsoliderte listen i Meld. St. 8 (2014–2015) og Meld. St. 8 (2015–2016).

I Meld. St. 8 (2011–2012), Meld. St. 49 (2012–2013), Meld. St. 8 (2014–2015) og Meld. St. 8 (2014–2015) ble det redegjort grundig for departementets arbeid med å styrke retningslinjene.

Regjeringen er opptatt av at norsk næringsliv så langt som mulig skal ha de samme rammebetingelser som utenlandske konkurrenter, og har derfor valgt å gjennomføre EUs standarder i norsk praksis. Regjeringen vil videreføre praksisen med å følge EUs utvikling når det gjelder fremtidig styrking av kriteriene og brukerveiledningen til kodeksen.

Selv om de viktigste eksportlandene har sluttet seg til samme kriterier og standarder, foretas vurderinger og endelige beslutninger på nasjonalt plan. For Norges vedkommende er det viktig å føre en nær dialog med nærstående land, herunder med sikte på å utveksle informasjon, erfaringer og synspunkter om relevante spørsmål i den hensikt å oppnå en mest mulig enhetlig forståelse og anvendelse av felles kriterier. Det er vanlig at landene har særnasjonale prinsipper og sikkerhetspolitiske interesser i tillegg til de internasjonale kriteriene. For Norges vedkommende gjør sikkerhets- og utenrikspolitiske prinsipper seg gjeldende gjennom Stortingets vedtak og enstemmige presiseringer.

Retningslinjene utgjør vedlegg 4 til denne meldingen.

Stortingets 1959-vedtak og intervenerende stater

Konflikten i Jemen siden 2014 aktualiserte begrepet «land hvor det er borgerkrig» i 1959-vedtaket. Norges selvpålagte restriksjoner gjennom 1959-vedtaket innebærer at vi ikke selger våpen og ammunisjon til partene i en borgerkrig. Praksis har vært at intervenerende stater ikke anses omfattet av 1959-vedtaket. Det har ikke vært lagt begrensninger på hvor land som er godkjent som mottakere av våpen fra Norge, bruker sitt eget materiell.

Stortingets vedtak fra 1959 og presisering i 1997 forutsetter en sammensatt og bred vurdering, særlig grunnet formuleringen «de uten- og innenrikspolitiske forhold i vedkommende område». Selv om kun demokratiske rettigheter og grunnleggende menneskerettigheter nevnes konkret, er det rimelig også å vektlegge humanitærrettslige forhold. Dersom det fastslås at et lands styrker ikke opptrer i tråd med krigens folkerett eller at det fastslås systematiske brudd på humanitærretten, vil salg av våpen og ammunisjon til landet være utelukket.

Anvendelse av den konsoliderte listen i forbindelse med eksport til land i Midt-Østen

Det er åpnet for eksport av A-materiell til Kuwait, De Forente Arabiske Emirater (FAE), Qatar og Oman. Videre er det åpnet for B-materiell, som er annet militært materiell og som ikke er våpen, til Saudi-Arabia. Eksporten av forsvarsmateriell fra Norge i 2015 til disse landene fremgår i meldingens Kapittel 9.

Disse landene er også fremvoksende og interessante markeder for norsk forsvarsindustri. Samtidig deltar de nevnte landene i den saudisk-ledede koalisjonen som intervenerer i den væpnede konflikten i Jemen på oppfordring fra jemenittiske myndigheter. Høsten 2015 la Human Rights Watch og Amnesty International frem rapporter hvor det hevdes å ha foregått brudd på humanitærretten, bl.a. fra Saudi-Arabias side, i Jemen.

Et ekspertpanel opprettet i henhold til FNs Sikkerhetsråds resolusjon 2140 (2014) fremla i januar 2016 en rapport om de militære operasjonene i Jemen. Her fremkommer stor bekymring for den humanitære situasjonen.

Et kjernespørsmål i denne forbindelse er i hvilken grad koalisjonens krigføring og brudd på den internasjonale humanitærretten vil være å anse som så systematisk at eksport vil være i strid med våre internasjonale forpliktelser, herunder FNs våpenhandelsavtale (ATT) og kriterium 2, og at eksport således må opphøre. I denne anledning følger vi tett vurderinger fra autorativt hold (FN, Den internasjonale domstolen i Haag, Den internasjonale straffedomstolen o.l.). Utenriksdepartementet viderefører således en streng praktisering av eksportkontrollen overfor de nevnte landene, og med særlig årvåkenhet mot risiko for bruk i Jemen og brudd på humanitærretten.

Selv om materiell levert fra Norge ikke omfattes av FN-rapporten, ser vi alvorlig på informasjonen i rapporten. Alle lisenssøknader underlegges individuell og grundig vurdering. Det gjøres særlig omhyggelige vurderinger av kriteriene i den konsoliderte listen, herunder når det gjelder risiko for bruk til interne undertrykkingsformål i mottakerlandet.

Departementet utviser betydelig årvåkenhet og gjør individuelle vurderinger av eksport til landene som deltar i intervensjonen i Jemen. Dette ga seg primo 2016 utslag i at Regjeringen inntil videre har bestemt å holde tilbake videre utførsler av ammunisjon til De Forente Arabiske Emirater. Dette er uttrykk for en streng «føre var»-linje fra norsk side.

Sluttbrukererklæring ved eksport av strategiske varer.

Strategiske varer er et fellesbegrep for henholdsvis flerbruksvarer og forsvarsmateriell. Det er redegjort nærmere om flerbruksvarer i meldignens Kapittel 4.2. Dersom det ifm. en søknad om eksportlisens ikke foreligger informasjon om bekymringsfull militær sluttbruk eller på annet grunnlag vurderes at det foreligger en uakseptabel risiko for anvendelse til MØV, vil lisens innvilges. Det kreves sluttbrukerdokumentasjon med reeksportklausul for særlige sensitive flerbruksvarer. I slike tilfeller kreves bl.a. forsikringer om den oppgitte sivile bruk, at varene ikke vil reeksporteres uten norske myndigheters godkjennelse samt at varen kan inspiseres uten forvarsel av norske myndigheter for å påse at den brukes til det forutsatte sivile formålet.

Dersom en eksport dreier seg om flerbruksvare til et konvensjonelt militært formål, vil en slik søknad i hovedsak behandles etter retningslinjene som om det er B-materiell. Dette betyr bl.a. at retningslinjenes bestemmelser om sluttbrukerdokumentasjon for B-materiell anvendes.

Det kreves alltid dokumentasjon om sluttbruker for eksport av forsvarsmateriell. I motsetning til flerbruksvarer, er det ikke tvil om en militær vares bruksmulighet og anvendelse.

Når det gjelder våpensalg til våre allierte og de nordiske landene, så er det etablert en rekke langsiktige avtaler, kontrakter og tillitsforhold med forsvarsmyndighetene i disse landene. Når det tillates eksport av våpen til andre land utenfor denne nære kretsen, så vil nødvendige forsikringer om bl.a. reeksport innhentes særskilt fra disse landenes myndigheter.

Norge tillater salg av våpen bare til sluttbrukere som er statlige myndigheter. Vi tillater ikke eksport dersom det vurderes å foreligge en uakseptabel risiko for at våpnene er ment for avledning til andre land eller aktører.

Det er ingen informasjon om at våpen fra Norge har kommet på avveie. Vi har derimot avslått søknader når det har foreligget tvil om sluttbruker, noe som også fremgår i de årlige stortingsmeldingene om eksport av forsvarsmateriell.

Departementet har mulighet til å ta i bruk en rekke kontrollmuligheter ved behov, også gjennom våre utenriksstasjoner.

4.2 Eksportkontroll og flerbruksvarer

Kontrollen med henholdsvis forsvarsmateriell og flerbruksvarer bygger grunnleggende sett på helt ulike konsepter. Når det gjelder forsvarsmateriell, så er det kunnskap om at det dreier seg om våpen og annet militært materiell, og at bruken er for militære formål. Nasjonale forsvars- og sikkerhetsinteresser gjør seg sterkt gjeldende når det kommer til spørsmål om eksport kan tillates. Flerbruksvarer derimot, er sivile varer, men som er identifisert til å kunne ha viktige militære anvendelser i en gitt situasjon. Lisensplikten for flerbruksvarer er etablert for å kunne hindre eksport dersom det foreligger informasjon som gir grunn til en uakseptabel risiko for bruk i bekymringsfulle militære programmer. Dersom det dreier seg om eksport for godtgjort sivil bruk, forutsettes at lisens gis på en tidsmessig måte og som ikke unødvendig hindrer legitim handel.

Innføring av flerbruksvarer på de internasjonale listene krever konsensus i det aktuelle eksportkontrollregimet. Selve gjennomføringen av eksportkontrollen skjer på grunnlag av nasjonale regelverk og praksis, og som forutsetter å sikre at relevante forpliktelser som det enkelte landet har bl.a. som følge av samarbeidet innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene tas hensyn til.

Arbeidet for å hindre spredning av masseødeleggelsesvåpen (MØV) og leveringsmidler for slike våpen, har lenge stått høyt på den internasjonale dagsorden. Ikke-spredningsbestrebelsene har i hovedsak vært rettet mot å hindre at ytterligere land anskaffer MØV, men i etterkant av terrorhandlingene 11. september 2001 har fokus i økende grad vært rettet mot ikke-statlige aktører. Det finnes ingen internasjonal omforent juridisk definisjon av MØV, men slike våpen anses å omfatte kjernefysiske, kjemiske og biologiske våpen. I tillegg forstås også visse bæremidler, som ballistiske missiler med en viss bæreevne og rekkevidde samt kryssermissiler, å omfattes av begrepet. Multilaterale tiltak for å hindre spredning av MØV og leveringsmidler for MØV omfatter flere internasjonale avtaler og samarbeid innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene.

Innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene utveksles det omfattende informasjon om spredningstrender, -nettverk og anskaffelsesforsøk, samt om regimelandenes avslag på lisenssøknader innenfor rammen av de enkelte regimene. Dette er informasjon som skal tas hensyn til i de enkelte regimelandenes lisensvurderinger. Dersom et land har notifisert lisensavslag, forutsettes det at øvrige regimeland avslår mottatte lisenssøknader for det samme utstyret til den samme mottaker. Denne «no undercut»-prosedyren er ment å hindre kommersiell undergraving overfor bedrifter i regimelandene, samt over tid virke til en mest mulig enhetlig nasjonal forståelse av regimenes retningslinjer og formål.

Norge anvender av praktiske hensyn EUs flerbruksvareliste, som er en sammenstilling av listene som er forhandlet i de multilaterale regimene.

Departementet kan anvende retningslinjenes konsoliderte kriterier også i behandlingen av søknader om eksport av flerbruksvarer til militær bruk, dersom varens beskaffenhet og sluttbruk tilsier en mer omfattende og målrettet vurdering.

Kontroll med kjernefysiske varer og teknologi

Kontrollen med kjernefysiske flerbruksvarer skal bidra til å hindre spredning av kjernefysiske våpen. Internasjonale forpliktelser som Norge har, herunder direkte knyttet til ikke-spredningsavtalen, sikkerhetskontrollavtaler med IAEA og det nukleære eksportkontrollregimet NSGs retningslinjer, ligger til grunn for kontrollen. Dette er omfattende og teknisk komplekse retningslinjer og forpliktelser.

For å sikre en effektiv kontroll på dette området, har Utenriksdepartementet inngått et nærmere samarbeid med Statens Strålevern. Samarbeidet legger til rette for å kunne trekke på teknisk ekspertise i Strålevernet ved departementets behandling av konkrete eksportsøknader, samt bidrar til informasjonsflyt og kompetanse hos kontrollmyndighetene.

På denne måten er hensikten å styrke kontrollen med eksport av kjernefysiske varer fra Norge.

5 Kontroll med kunnskapsoverføring

Innenfor det multilaterale eksportkontrollsamarbeidet drøftes i økende grad spredningsfaren forbundet med immateriell teknologi- og kunnskapsoverføring. Myndighetenes muligheter til å kontrollere slike aktiviteter møter på nye og andre utfordringer enn ved kontrollen med eksport av varer.

Norsk eksportkontroll har til hensikt å sikre at varer, tjenester og teknologi fra Norge ikke eksporteres i strid med norsk sikkerhets- og forsvarspolitikk, herunder våre internasjonale forpliktelser. Begrepet teknologi omfatter også immateriell teknologi, herunder kunnskap.

Eksportkontrollregelverket gir bl.a. hjemmel til å kontrollere overføring av kunnskap tilknyttet varer og teknologi som kan benyttes i alle typer masseødeleggelsesvåpen, leveringsmidler for MØV og konvensjonelle våpen.

For Nord-Korea gir en egen sanksjonsforskrift utdanningsinstitusjonene en rett og plikt til å nekte opptak av nord-koreanske studenter til fagområder som er særlig relevante for atomvåpen og leveringsmidler for slike våpen.

Når det gjelder personer som kommer til Norge for å studere, delta på konferanser eller arbeide som stipendiat innenfor teknologiområder som er relevante for den strategiske eksportkontrollen, vil det ikke være praktisk med et lisensregime. Kontrollen på dette området må først og fremst basere seg på forebyggende tiltak og risikohåndtering rettet mot å hindre spredning av masseødeleggelsesvåpen (MØV).

For å bidra til en mest mulig målrettet kontroll med overføring av kunnskap, har Utenriksdepartementet i samarbeid med andre relevante etater, utarbeidet retningslinjer som er ment å være et hjelpemiddel ved utdanningsinstitusjonenes opptak og ansettelser av utenlandske personer.

Utdanningsinstitusjonenes opptak av utenlandske studenter og ansettelser av utenlandske personer til sensitive fagområder krever særlig årvåkenhet og aktsomhet. Med «sensitive» i denne sammenheng, menes studier/forskning/arbeid på et høyt nivå og som gir utenlandske studenter, stipendiater og andre akademisk ansatte kunnskap om teknologiområder som anses å medføre en risiko for senere bruk i utvikling, fremstilling eller bruk av masseødeleggelsesvåpen (MØV) eller deres leveringsmidler.

Kontroll med kunnskapsoverføring gjelder ikke for kunnskap som allerede er åpent tilgjengelig «i det offentlige rom» i henhold til General Technology Note om overføring av teknologi for varer på liste II. Dette innebærer at det er utdanning i hovedsak på doktorgradsnivå, og på enkelte fagområder på mastergradsnivå som er omfattet av regelverket.

Utenriksdepartementet og Politiets sikkerhetstjeneste kan bidra med ytterligere veiledning overfor utdanningsinstitusjoner ved behov.

I Meld. St. 25 (2010–2011), Meld. St. 8 (2012–2013), Meld. St. 49 (2012–2013) og Meld. St. 8 (2015–2016) ble det redegjort grundig om kontroll med kunnskapsoverføring til utenlandske studenter.

6 Sanksjonsregimer og restriktive tiltak

FNs Sikkerhetsråd kan med folkerettslig bindende virkning vedta sanksjoner mot stater, personer eller enheter. I tillegg vedtar også EUs råd restriktive tiltak overfor ulike stater, personer eller enheter. Norge er folkerettslig forpliktet til å gjennomføre Sikkerhetsrådets bindende vedtak, og etter en konkret vurdering kan Norge slutte opp om EU-tiltakene. Flere av sanksjons- og tiltaksregimene inneholder bestemmelser om våpenembargo.

For at FN-sanksjoner eller EU-tiltak skal være bindende for private rettssubjekter i Norge må de gjennomføres i norsk rett. Sanksjoner som er vedtatt av FNs Sikkerhetsråd, gjennomføres i norsk rett som hovedregel ved forskrifter vedtatt med hjemmel i lov 7. juni 1968 nr. 4 til gjennomføring av bindende vedtak av De Forente Nasjoners Sikkerhetsråd. EUs tiltaksregimer eller andre internasjonale ikke-militære tiltak som Norge har sluttet opp om gjennomføres ved forskrift gitt med hjemmel i lov 27. april 2001 nr. 14 om iverksetjing av internasjonale, ikkje-militære tiltak i form av avbrot eller avgrensing av økonomiske eller anna samkvem med tredjestatar eller rørsler.

Visse typer tiltak som er omfattet av FN-sanksjoner og/eller EU-tiltak gjennomføres med hjemmel i annen norsk lovgivning. Dette gjelder blant annet reiserestriksjoner, som er gjennomført i utlendingsregelverket og våpenembargoer, som dels er gjennomført med hjemmel i den alminnelige eksportkontrollovgivningen. Det er derfor bare i noen av sanksjons- og tiltaksforskriftene at våpenembargo uttrykkelig er nevnt.

I Meld. St. 8 (2014–2015) og Meld. St. 8 (2015–2016) ble det gitt grundig informasjon om de enkelte sanksjonsregimer.

Oversikt over de til enhver tid gjeldende sanksjons- og tiltaksregimer er tilgjengelig på www.lovdata.no.

Særlig om Russland

Forskrift om restriktive tiltak vedrørende handlinger som undergraver eller truer Ukrainas territoriale integritet, suverenitet, uavhengighet og stabilitet ble iverksatt 15. august 2014. Forskriften innebærer bl.a. forbud mot import og eksport av våpen og forsvarsmateriell fra og til Russland, forbud mot eksport av flerbruksvarer og -teknologi som kan være beregnet for militær bruk eller til militær mottaker, forbud mot handel mv. med russiske verdipapirer og pengemarkedsinstrumenter, samt begrensninger i eksporten av visse varer og tjenester til russisk oljeindustri. Ved slik eksport kreves forhåndstillatelse fra Utenriksdepartementet. Forskriften ble endret 10. oktober 2014 og 14. april 2015, og er på linje med EUs restriktive tiltak mot Russland.

Særlig om sanksjoner og restriktive tiltak mot Iran, samt atomavtalen med Iran

Avtalen om Irans atomprogram, den såkalte «Joint Comprehensive Plan of Action» (JCPOA) fra juli 2015, innebærer at en rekke sanksjoner mot Iran vil bli opphevet mot at Iran legger begrensinger på sitt atomkraftprogram og forplikter seg til å aldri utvikle atomvåpen. FNs Sikkerhetsråd anerkjente handlingsplanen ved resolusjon 2231. Sanksjonslettelsene ble iverksatt på implementasjonsdagen «Implementation Day» 16.01.16 da Det internasjonale atomenergibyrået (IAEA) rapporterte at Iran hadde oppfylt sine innledende forpliktelser slik de er formulert i JCPOA.

Norge har iverksatt lettelser i tråd med vedtak fattet av FNs Sikkerhetsråd og EU. Gjeldende sanksjoner og tiltak mot Iran gjennomføres i forskrift 9. februar 2007 nr 149 (sist endret 15.01.16).

Sanksjonslettelsene medførte bortfall av tidligere Sikkerhetsrådsresolusjoner og FN-sanksjoner knyttet til Irans atomprogram. I tillegg opphevet Norge, i likhet med EU, de økonomiske tiltakene som har lagt begrensinger på handel og samarbeid med Iran, blant annet innen maritim sektor, olje/gass og bank/finans.

Enkelte av de norske restriksjonene mot Iran videreføres. Dette gjelder bl.a. tiltak grunnet menneskerettighetssituasjonen i Iran, eksport av varer og teknologi til atomindustrien og missilindustrien, våpenembargo, samt tilknyttende listeføringer av personer og selskaper. For eksport av nukleære varer og teknologi til Iran skal det heretter søkes om forhåndstillatelse til eksport fra Utenriksdepartementet. Enkelte av disse søknadene må også godkjennes av FN før tillatelse kan gis.

I avtalen er det lagt inn en mekanisme om at FN-sanksjonene kan gjeninnføres dersom Iran vesentlig misligholder sine forpliktelser. Denne «snap-back» mekanismen innebærer at ett av de fem faste medlemmene i FNs Sikkerhetsråd har mulighet til å kreve sanksjonene gjeninnført ved å anføre at atomavtalen er misligholdt. Dersom Sikkerhetsrådet ikke blir enig om å videreføre sanksjonslettelsene, vil sanksjonene automatisk gjeninntre. EU og Norge vil også kunne vurdere å gjeninnføre tiltak i en slik situasjon.

7 Utenriksdepartementets oppgaver og samarbeid med andre etater

Utenriksdepartementet er ansvarlig myndighet for eksportkontrollen med strategiske varer, som er henholdsvis forsvarsmateriell og flerbruksvarer. Departementets portefølje er omfattende, og gjelder norsk politikkutvikling, regelverk, et omfattende internasjonalt samarbeid og lisensiering. I tillegg er departementet ansvarlig for gjennomføring av sanksjonsregimer og relevante restriktive tiltak som er vedtatt i FN Sikkerhetsråd eller av EU og som gjennomføres i norsk rett.

Politiets sikkerhetstjeneste (PST) og Tollvesenet har også lovpålagte oppgaver innenfor eksportkontroll. PST er ansvarlig for å forebygge og etterforske brudd på regelverket. Tollvesenet er ansvarlig for vare- og dokumentkontroll ved eksport. Utenriksdepartementet legger stor vekt på å koordinere kontrollarbeidet med PST og TOD. I denne forbindelse er det nødvendig at disse etatene besitter adekvate ressurser og kompetanse, herunder også når det gjelder deltakelse i relevante ekspertgrupper innenfor det multilaterale eksportkontrollsamarbeidet. I tillegg til samarbeidet med PST og tollvesenet, kan departementet ved behov trekke på teknisk og faglig ekspertise fra Forsvaret og Statens Strålevern.

Utenriksdepartementet har de siste årene styrket eksportkontrollarbeidet. Det er nødvendig med særskilt ekspertise for å utføre de lovpålagte lisensieringsoppgavene, som krever juridisk og teknisk kompetanse samt godt politisk skjønn. I tillegg er det viktig at departementet har adekvat kapasitet til å behandle søknader om eksport på en kompetent og tidsriktig måte, slik at industrien får sine lisenser uten unødvendige forsinkelser.

Det foregår et løpende og omfattende arbeid innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene. Utenriksdepartementet leder dette arbeidet fra norsk side, og legger bl.a. stor vekt på en aktiv og bred ekspertdeltakelse i det løpende regimearbeidet. For å sikre kompetanse og effektivitet i det nasjonale gjennomføringsapparatet, samt muligheten for å dele norske erfaringer, informasjon og synspunkter, er det viktig at representanter fra alle involverte etater deltar på relevante ekspertmøter innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene. Særlig sentralt i denne sammenheng er utveksling av informasjon og erfaringer mellom regimelandene.

Departementet har etablert nær kontakt og dialog med eksportbedriftene, bl.a. for å ha god oversikt over det norske teknologimiljøet. Særlig viktig er kunnskap om ny teknologiutvikling og viktige næringsinteresser knyttet til strategiske varer og teknologi. I de løpende forhandlingene som foregår innenfor regimene om utforming av kontrollparametre og spørsmål om å legge nye, fremvoksende teknologier under kontroll, er slik innsikt av særskilt betydning. Kontrollen må rettes inn mot varer og teknologi som utgjør en reell spredningsfare, noe som betinger kompetanse om en vares beskaffenhet smt tilgang på nødvendig informasjon om tiltenkte mottakere.

Informasjonsarbeidet overfor næringslivet er en viktig og prioritert oppgave, og departementet legger stor vekt på en forebyggende dialog både gjennom større møter og dialog med de enkelte bedrifter ved behov. Det holdes også et årlig større seminar for eksportindustrien. I tillegg er det lagt vekt på å gi god informasjon om regelverk, lisensprosesedyrer osv. på eksportkontrollens hjemmeside (www.regjeringen.no).

Regjeringens vil fortsatt sikre tilstrekkelige ressurser og rammebetingelser for å kunne ivareta de omfattende oppgavene på eksportkontrollområdet, herunder med sikte på å hindre uønsket eksport fra norske bedrifter og samtidig tilby norske bedrifter konkurransedyktige vilkår på grunnlag av en kompetent og tidsmessig lisensiering.

Det ble også redegjort grundig om Utenriksdepartementets oppgaver i Meld. St. 49 (2012–2013) og Meld. St. 8 (2015–2016).

7.1 Innføring av sikkert, elektronisk saksbehandlingssystem

Utenriksdepartementet tok i bruk et skreddersydd, elektronisk lisensieringssystem våren 2015. Den digitale løsningen vil oppfylle regjeringens målsetning om digitalisering av offentlige tjenester innen 2015.

Norsk næringsliv er på denne måten tilbudt en helhetlig og sikker digital tjeneste for søknader om eksportlisens, rapportering om eksport osv. Departementet vil på sin side behandle alle søknader, henvendelser og rapporter i den interne delen av systemet.

Tjenesten vil gi gevinster for både næringslivet og departementet. Bedriftene vil oppleve økt sporbarhet og effektivitet i saksgangen.

I tillegg til at departementets arbeid knyttet til lisensieringen vil effektiviseres, vil tjenesten også bidra til nødvendig sikkerhet og kvalitetssikring når det gjelder ivaretakelse av bedriftssensitive opplysninger, herunder det underliggende tallmaterialet til de årlige meldingene til Stortinget.

Bruken av systemet er fremdeles i en tidlig fase. Basert på erfaringer vil departementet videreutvikle og justere systemet med sikte på best mulig brukervennlighet, sikkerhet og effektivitet i saksbehandlingen. Alle søknader om eksportlisens behandles nå elektronisk.

8 Internasjonalt samarbeid om eksportkontroll og ikke-spredning

De multilaterale eksportkontrollregimene vokste i hovedsak frem på 1980-tallet for å søke en mest mulig enhetlig fortolkning av eksportkontrollforpliktelsene i de ulike multilaterale avtalene for å hindre spredning av masseødeleggelsesvåpen, samt for å komplementere svakheter i disse avtalene når det gjelder eksportkontroll. Gjennom nasjonal eksportkontroll tar leverandørland på denne måten et særlig ansvar for å sikre etterlevelse av folkerettslige avtaler på ikke-spredningsområdet, særlig avtalen om ikke-spredning av kjernevåpen (NPT), kjemivåpenkonvensjonen (CWC) og konvensjonen om forbud mot biologiske våpen (BWC). Konvensjonene gjennomføres i norsk rett.

Samtidig har rask teknologisk utvikling og nye spredningstrusler medført at eksportkontrollen har fått en økende betydning, bl.a. ved at FNs sikkerhetsråd bruker regimenes retningslinjer og varelister i sine sanksjonsregimer mot bl.a. Iran og Nord-Korea, samt i resolusjon 1540.

I Meld. St. 49 (2014–2015) og Meld. St. 8 (2015–2016) ble det redegjort om avtalen om ikke-spredning av kjernevåpen (NPT), kjemivåpenkonvensjonen (CWC) og konvensjonen om forbud mot biologiske våpen (BWC).

Håndvåpen og merking og sporing

I Meld. St. 49 (2012–2013), Meld. St. 8 (2014–2015) og Meld. St. 8 (2015–2016) ble det redegjort grundig om det internasjonale arbeidet med kontrollen med håndvåpen og lette våpen, samt om arbeidet for en internasjonalt bindende avtale om merking og sporing.

I Meld. St. 25 (2010–2011) og Meld. St. 8 (2012–2013) ble det gjort nøye rede for merkings- og sporingssystemene som gjennomføres av hhv. Nammo-konsernet og Kongsberg-gruppen.

Initiativet for spredningssikkerhet – Proliferation Security Initiative (PSI)

Proliferation Security Initiative (PSI) ble etablert 2003 som en respons på faren for at visse stater og ikke-statlige aktører skal kunne tilegne seg og bruke masseødeleggelsesvåpen (MØV). PSI er et internasjonalt samarbeid for å forberede og i praksis kunne avskjære handel med og transport av MØV, relatert teknologi og kunnskap, og kan ses på som et supplement til deltagerlandenes arbeid med eksportkontroll nasjonalt og internasjonalt.

PSI støtter opp om arbeidet med ikke-spredningsavtalen (NPT), Biologivåpenkonvensjonen (BTWC) og Kjemivåpenkonvensjonen (CWC). PSI har per i dag 105 deltakerland som har sluttet seg til samarbeidet ved å godta prinsippene som ligger til grunn. Norge er med i kjernegruppen for operative eksperter som består av 21 land. Politikk og operative tiltak utvikles av denne gruppen, det samme gjelder analyser, prosedyrer, øvelser og planer for involvering av de øvrige deltakerlandene. Møtene går på rotasjonsbasis, og Norge var sist vertskap for et arrangement i 2006.

På norsk side ledes arbeidet av Utenriksdepartementet, men engasjementet har et bredt nedslagsfelt og krever deltakelse fra en rekke departement og underliggende etater. De mest sentrale deltakere er Justisdepartementet, Nærings- og fiskeridepartementet, PST, E-tjenesten og Tolldirektoratet.

Norge ledet i 2015 det innledende arbeidet med å gjennomgå foreliggende grunnlagsdokumenter og forslag som alle PSI deltagerland kan benytte seg av. Arbeidet fortsetter, i 2016–17, med å identifisere nye områder der det trengs grunnlagsdokumenter og å finne måter for effektivt å kommunisere dokumentene til alle deltagerland.

USA har en sentral rolle i PSI samarbeidet ved å ivareta sekretariatsfunksjonen, og å planlegge møter, øvelser o.l.

Haag-kodeksen mot spredning av ballistiske missiler (HCOC)

Haag-kodeksen (HCOC) er politisk bindende, og et resultat av det internasjonale samfunnets bestrebelser om å regulere spredning av ballistiske missiler gjennom åpenhet og tillitsskapende tiltak. Kodeksen ble iverksatt i november 2002 etter at 96 stater signerte kodeksen, herunder Norge. Ved utgangen av oktober 2015 hadde 137 stater sluttet seg til. Ved å tilslutte seg HCOC, påtar statene seg på frivillig grunnlag til å følge kodeksen og utstede forhåndsnotifikasjoner om relevante utskytninger og testflyvninger av ballistiske missiler og bæreraketter. Videre forutsettes det at statene årlig legger frem en deklarasjon om sin praksis innenfor kodeksens virkeområde.

Aktivetetene på Andøya rakettskytefelt innebærer at Norge er blant de landene som notifiserer flest utskytninger som et tillitsskapende tiltak.

Østerrike virker som eksekutivsekretariat og således koordinerer informasjonsutvekslingen innenfor HCOC. De årlige møtene finner sted i Wien under roterende formannskap. I 2014–2015 hadde Peru formannskapet i HCOC, og Canada overtar for perioden 2015–2016. EU har finansiert en egen hjemmeside for sekretariatet (www.hcoc.at).

HCOC ble i sin tid forhandlet utenfor FN, men kodeksen er knyttet til FN gjennom flere resolusjoner vedtatt av FNs generalforsamlinger siden 2002.

St.meld. nr. 29 (2007–2008), St.meld. nr. 42 (2008–2009), St.meld. nr. 21 (2009–2010) og Meld. St. 8 (2012–2013) redegjorde for andre spredningstiltak.

8.1 Det multilaterale samarbeidet om eksportkontroll

For å styrke og effektivisere gjennomføringen av de internasjonale avtalene om ikke-spredning av masseødeleggelsesvåpen (MØV), samarbeider viktige leverandørland innenfor fem eksportkontrollregimer om felles varelister og retningslinjer. Zangger-komiteen (ZC) og Nuclear Suppliers Group (NSG) retter seg mot å hindre spredning av kjernefysiske våpen, Australiagruppen (AG) gjelder substanser og utstyr for kjemiske og biologiske våpen, Missile Technology Control Regime (MTCR) omfatter varer og teknologi som kan anvendes i bæresystemer for MØV og Wassenaar-samarbeidet (WA) er rettet mot konvensjonelle våpen og militært utstyr, samt høyteknologiske flerbruksvarer som ikke er dekket av de MØV-rettede eksportkontrollregimene.

Det foregår løpende forhandlinger for å sikre at kontrollister og retningslinjer holder tritt med teknologisk utvikling og spredningstrusler. Det utveksles omfattende informasjon innenfor rammen av de enkelte regimene, herunder om aktuelle spredningsaktiviteter og om medlemslandenes avslag på eksportsøknader. Arbeidet innenfor regimene ivaretas av flere ekspertgrupper som møtes regelmessig og som rapporterer til de årlige plenumsmøtene. Alle beslutninger fattes på grunnlag av konsensus i plenum.

De multilaterale eksportkontrollregimene samt HCOC og PSI støtter opp under og bidrar til å operasjonalisere de multilaterale avtalene som forbyr kjernefysiske, kjemiske og biologiske våpen og bidrar til å etablere ansvarlighet når det gjelder leveranser av strategiske varer og teknologi. Nye spredningstrusler og teknologisk utvikling har ført til at eksportkontrollen har fått en økende anerkjennelse og betydning, bl.a. ved at FNs sikkerhetsråd bruker regimenes retningslinjer og varelister i enkelte sanksjonsregimer og ifm resolusjon 1540 om tiltak for å hindre spredning av MØV.

Den raske teknologiske utviklingen innenfor sivil sektor, samt informasjon om at flere land forsøker å anskaffe masseødeleggelsesvåpen og leveringsmidler for slike våpen og utfordringen knyttet til ikke-statlige aktører i denne sammenheng, har medført at aktivitetene i regimene har vokst betydelig i de senere årene.

Norge har gjennom årene tatt på seg lederskap i flere regimer. Vi ledet missilkontrollregimet MTCR i 1992–1993 og i 2014–15. Under de norske formannskapene i MTCR ble det begge ganger oppnådd viktige fremskritt. I Oslo i 1992 vedtok medlemslandene nye kontrollparametre for ballistiske missiler, og som ledet til at MTCR siden den gang har omfattet også kjemiske og biologiske stridshoder i tillegg til kjernefysiske stridshoder. Dette vedtaket, omtalt som «Oslo Guidelines» i MTCR, innebar en vesentlig styrking av kontrollen med bæremidler for masseødeleggelsesvåpen. Under det norske formannskapet i 2014–2015 ble bl.a. MTCRs dialog med ikke-medlemmer og relevante internasjonale organisasjoner vesentlig styrket. Norge ledet også det kjernefysiske eksportkontrollregimet NSG i 2005–2006. Også den gang lyktes Norge med å styrke regimets utadrettede dialog. I tillegg ble det enighet om å styrke NSGs retningslinjer, bl.a. når det gjaldt bestemmelser knyttet til å avbryte kjernefysiske leveranser når særlige forhold gjorde seg gjeldende. Norge bidro også betydelig til etableringen av Wassenaar-samarbeidet (WA) i 1996. Det er redegjort nærmere om WA nedenfor.

Wassenaar-samarbeidet

Wassenaar-samarbeidet (WA) er rettet mot kontroll med konvensjonelle våpen og tilhørende militære varer og teknologi, samt strategiske flerbruksvarer. Varer som er beskrevet på WAs lister utgjør hoveddelen av de kontrollerte varene som eksporteres fra Norge.

WA er det eneste regimet som har et fast og profesjonelt sekretariat. Sekretariatet er lokalisert i Wien.

I 2016 vil det finne sted særskilte forhandlinger innenfor WA med sikte på å videreutvikle og styrke samarbeidet. Slike forhandlinger finner sted ca. hvert femte år, og utgjør en viktig anledning for å vurdere om regimet fungerer som forutsatt, samt drøfte hvordan formålet med regimet eventuelt kan oppnås på en bedre måte.

Et gjennomgående tema er knyttet til rammene for utveksling av informasjon om landenes eksport og om avslag på eksport. Fra norsk side arbeider vi for å samle oppslutning om å styrke utvekslingen av informasjon og større åpenhet. Et annet tema er knyttet til etableringen av FNs avtale om handel med våpen (ATT) og hvordan WA kan bidra til implementering av avtalen fremover, bl.a. ved å fremme WAs beste-praksis dokumenter som er vedtatt om en rekke eksportkontrollspørsmål.

Innenfor rammen av WA foregår et omfattende og løpende arbeid i en teknisk ekspertgruppe og en konsultativ arbeidsgruppe hvor det forhandles om anbefalinger til det årlige plenumsmøtet. Det finner sted et årlig ekspertmøte om lisensiering- og håndhevelse (LEOM), og hvor landene deler erfaringer og informasjon om egen gjennomføring av WA-relevant eksportkontroll. LEOM tar for seg operative og praktiske temaer knyttet til en mest mulig effektiv gjennomføring av kontrollen på nasjonalt plan. Eksperter fra lisensieringsapparater, tollvesen og informasjonseksperter fra medlemslandene deltar i gruppen, og de siste årene er det gledelig at møtet samler et økende antall eksperter. Norge leder LEOM i 2015.

WA har etablert en kontrolliste for militære varer og en for flerbruksvarer. Listene er komplekse, og krever løpende forhandlinger og arbeid for å holde tritt med teknologisk utvikling. Forhandlingene strekker seg totalt over flere uker i året, og departementet deltar aktivt i arbeidet med egne tekniske eksperter. For norske eksportbedrifter er WA av stor betydning, og det er således viktig at departementet har god kompetanse og innsikt på dette området.

Når det gjelder WAs flerbruksliste, er norske bedrifter særlig berørt av kontrollen knyttet til offshore og undervannsteknologi, undervannsfarkoster, sonarer, seismisk utstyr, gyroer og visse typer kameraer. I tillegg kommer en rekke høyteknologiske deler og komponenter. De sivile varene som omfattes av flerbrukslisten har viktige militære og sikkerhetsmessige anvendelsesmuligheter, enten som selvstendige systemer, som deler og sub-systemer i våpen og militært utstyr, eller i fremstillingen av slikt utstyr.

Cyber-teknologi er nylig blitt inkludert i flerbrukslisten til WA. Slik teknologi utgjør et helt nytt teknologisk konsept, og forhandlinger om en målrettet og tydelig kontrolltekst har vært krevende. For tiden pågår et omfattende revisjonsarbeid av kontrollteksten for romrelatert teknologi. Behovet for revisjon på dette området er særlig den pågående kommersialiseringen av rommet. Det pågår også forhandlinger om en effektiv kontrolltekst når det gjelder 3D-printing (Additive Manufacturing Machines, AMM).

Mottakerne av militære varer er i all hovedsak forsvarsmyndigheter, men enkelte militære varer benyttes også for sivil bruk. Dette gjelder f.eks. rakettmotorer tilpasset mindre forskningsraketter og eksplosiver. For tiden er kontrollen med ubemannede luftfarkoster (UAV) og skuddsikre biler gjenstand for særskilte drøftelser i WA.

I Meld. St. 49 (2012–2013), Meld. St. 8 (2014–2015) og Meld. St. 8 (2015–2016) ble det redegjort grundig om arbeidet innenfor missilkontrollregimet MTCR, de kjernefysiske regimene NSG og Zangger-komiteen og om Australia-gruppen som retter seg mot kjemiske og biologiske våpen.

8.2 Samarbeidet med EU om eksportkontroll

Norge har siden 2003 samarbeidet med EUs utenrikstjeneste om eksportkontroll for forvarsmateriell. Det holdes regelmessige bilaterale konsultasjoner rettet mot politikk, regelverk, problematiske destinasjoner og konkrete forhold. Norge deltar i EUs utveksling av avslag på søknader om eksport av forsvarsmateriell og er forpliktet til å konsultere det aktuelle EU medlemsland dersom man har til behandling en søknad som det tidligere er gitt avslag på. Videre åpner samarbeidet for deltagelse for norske eksperter i de informasjons- og kontaktaktiviteter som EU gjennomfører overfor tredjeland.

Siden 2013 har Norge også hatt et uformelt samarbeid med EU-kommisjonen om eksport av flerbruksvarer. Man har kommet i gang med konsultasjoner som dekker politikk og regelverk. Dette samarbeidet er i september 2015 blitt formalisert ved utveksling av brev mellom Norge og EU-kommisjonen. Samarbeidet vil åpne for utveksling av avslag på søknader om eksport av flerbruksvarer mot utvalgte destinasjoner. Samarbeidet åpner også for norsk deltagelse i seminarer og informasjonsaktiviteter i regi av EU-kommisjonen, herunder norske bidrag i EUs utadrettede seminarvirksomhet om eksportkontroll.

Behovet for løpende samarbeid forsterkes ved at Norge implementerer EUs restriktive tiltak overfor Russland (Regulation EU 833/2014, og som inneholder egne krav til informasjon og konsultasjoner).

Som en følge av EØS-medlemskapet iverksatte Norge i 2013 direktiv 2009/43 EF. Dette direktivet er nå gjenstand for evaluering slik det er fastsatt i selve direktivteksten. Norge deltar også i en arbeidsgruppe som ser på mulighetene for å harmonisere bruken av direktivets lisensieringsprosedyrer.

8.3 FNs avtale om handel med konvensjonelle våpen (ATT)

Avtalen om våpenhandel ble vedtatt av FNs generalforsamling 2. april 2013. Avtalen er den første juridisk bindende avtalen som regulerer internasjonal våpenhandel. Målsettingen med avtalen er å etablere så høye felles internasjonale standarder for internasjonal handel med konvensjonelle våpen som mulig og å forhindre ulovlig handel med slike våpen, bl.a. med sikte på å bidra til fred, sikkerhet og stabilitet og å redusere menneskelige lidelser. Fra norsk side anses derfor at ATT har et bredere fokus enn ren handelsregulering. Avtalen forhindrer ikke statsparter i å beholde strengere nasjonale eksportkontrollregimer og å styrke disse utover avtalens krav. Den legger heller ikke ensidige begrensninger på norsk industri, og er ikke i norsk industris konkurransemessige disfavør.

Avtalen trådte i kraft 24. desember 2014 nitti dager etter at den femtiende staten hadde deponert sine ratifikasjonsdokumenter. 130 stater har undertegnet avtalen mens 82 har ratifisert, inkludert Norge, eller sluttet seg til den.

Det første statspartsmøtet fant sted i Mexico 24.–28. august 2015. Statspartsmøtet lyktes i å vedta nødvendige forutsetninger for våpenhandelsavtalens iverksetting og videre gjennomføring. Det ble vedtatt prosedyreregler som gjør det mulig å fatte beslutninger ved votering (2/3 flertall i substansspørsmål og simpelt flertall for prosessuelle spørsmål). Prosedyrereglene som ble vedtatt inneholder også bestemmelser som sikrer at sivilsamfunnet inkludert FNs organer, Røde Kors, NGOer og industrien etter anmodning kan delta i kommende møter. Videre ble det vedtatt at ATTs sekretariat med tre personer vil bli lokalisert til Genève og Nigeria ble valgt til å lede arbeidet (presidentskap) frem mot og under neste statspartskonferanse i Genéve 22.–26. august 2016.

Et ekstraordinært møte for statspartene til ATT tok 29. februar i Genève flere avgjørelser og anbefalinger knyttet til opprettelse og drift av ATTs sekretariat inkludert de administrative og økonomiske betingelsene for opprettelse av sekretariatet.

Det er lavere oppslutning om avtalen i Afrika og Asia enn øvrige verdensdeler. 130 stater har undertegnet avtalen mens 82 har ratifisert eller sluttet seg til den. Fra norsk side vil man fortsette å arbeide for størst mulig tilslutning blant alle stater og oppfordre stater som har undertegnet om å ratifisere så snart som mulig.

For statspartene innebærer FNs våpenhandelsavtale at de skal rapportere om hvordan man har iverksatt avtalens bestemmelser, og å rapportere innen 31. mai hvert år om tillatt eller faktisk eksport og import av konvensjonelle våpen.

Etter nøye vurdering har Utenriksdepartementet inkludert de forbud og føringer som følger av avtalens artikkel 6 og 7 som del av de konsoliderte vurderingskriteriene i Utenriksdepartementets retningslinjer for behandlingen av søknader om eksport av forsvarsmateriell. På denne måten er norsk etterlevelse av avtalen når det gjelder eksportkontroll forankret i regelverket. Det ble redegjort grundig om dette arbeidet i Meld. St. 8 (2014–2015). Norge samarbeider med EU for å understøtte implementeringen av avtalen ved å gi assistanse til ATT-land som ønsker det. Norge støtter også sikring og destruksjon av våpenlagre og ammunisjon gjennom Norsk Folkehjelp og Mines Advisory Group i en rekke land.

Gjennomføring i norsk rett

Avtalen inneholder mange elementer og bestemmelser som allerede finnes i Norges og andre lands eksportkontrollsystemer, herunder i EU-landenes. Den sentrale forpliktelsen for Norge er at bestemmelsene i ATT, ikke minst de eksportkontrollrelevante artiklene 6 og 7, faktisk overholdes. Dette er reflektert i traktatens ordlyd, eksempelvis artikkel 6 nr. 1: «En statspart skal ikke tillate overføring av konvensjonelle våpen omfattet av…».

Spørsmålet om norsk gjennomføring ble vurdert før norsk tilslutning til avtalen, og svaret inngikk i Prop. 186 S (2012–2013) til Stortinget om samtykke til ratifikasjon, og hvor det heter at gjennomføring av avtalen ikke krever lov- eller forskriftsendringer.

Jf. Innst. 200 S (2015–2016) vedrørende Meld. St. 8 (2015–2016) om eksporten av forsvarsmateriell i 2014, vises til Prop. 186 S. Her fremgår det at avtalen inneholder mange elementer og bestemmelser som allerede finnes i Norges og andre lands eksportkontrollsystemer; herunder i EU-landens. Det er en betydelig overlapping mellom EU-kriteriene og ATTs artikler 6 og 7.

Etter at traktaten var ratifisert, foretok Utenriksdepartementet i tråd med Prop. 186 S, punkt 4 en gjennomgang av det samlede regelverk på området og vurderte mulig harmonisering mellom ulike deler av regelverket og avtalen. Resultatet var at de sentrale kriteriene i ATT og de åtte kriteriene som følger av EUs adferdskodeks for våpeneksport ble innarbeidet i Retningslinjer for Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksport av forsvarsmateriell, samt teknologi og tjenester for militære formål av 28. februar 1992. Det er redegjort grundig om dette arbeidet og den konsoliderte kriterielisten i Meld. St. 8 (2014–2015) om eksporten av forsvarsmateriell fra Norge i 2013, eksportkontroll og internasjonalt ikke-spredningssamarbeid. De reviderte retningslinjene ble publisert 28. november 2014.

Dette vurderes som en hensiktsmessig implementering av ATT-prinsippene, som sammen med EUs kriterier utfyller de sentrale rammene for norsk eksportkontroll gitt i Regjeringens erklæring og Stortingets vedtak fra 1959.

Ved å sammenstille samtlige vurderingskriterier er det stor tydelighet og full åpenhet om de faktiske vurderinger og helhetlige hensyn som departementet legger til grunn ved behandlingen av søknader om eksportlisens for forsvarsmateriell. Det dreier seg i stor grad om normative kriterier og hensyn som skal ivaretas, og hjemmelskjeden med lov, forskrift og retningslinjer ivaretar en robust og restriktiv norsk eksportkontroll.

ATT er i seg selv en juridisk bindende avtale. Ved å inkludere artikkel 6 og 7 i den konsoliderte listen i retningslinjene, sikres at de faktisk blir anvendt og etterlevd i Utenriksdepartementets lisensiering på samme måte og med samme vekt som de åtte EU-kriteriene.

Norge samarbeider med EU for å understøtte implementeringen av avtalen ved å gi assistanse til ATT-land som ønsker det.

9 Eksporten av forsvarsmateriell i 2015

I dette kapittelet gis det oversikt over den faktiske eksporten av forsvarsmateriell i 2015 basert på verdien av utførsel ved salg av varer, teknologi og tjenester som omfattes av liste I. Oversiktene inneholder ikke opplysninger om midlertidig utførsel av varer for demonstrasjon eller reparasjon, eller om varer som vil bli returnert til Norge.

Eksporten av forsvarsmateriell, tjenester og utførte reparasjoner, samt om avslag på søknader om eksportlisens knyttet til liste I er fremstilt i følgende ni tabeller[3] og fire figurer:

Tabell 9.1 Totaler for eksport av forsvarsmateriell fra 2009 til 2015

Tabell 9.2 Fordeling av eksport av A- og B- materiell på grupper av land

Tabell 9.3 Detaljer om eksporten fordelt på land og vareposisjoner i liste I

Tabell 9.4 Utførte tjenester knyttet til liste I

Tabell 9.5 Reparasjoner foretatt i Norge for utenlandske oppdragsgivere

Tabell 9.6 Oversikt over utførsel av håndvåpen

Tabell 9.7 Oversikt over forsvarsmyndighetens utførsel av eget materiell

Tabell 9.8 Oversikt over flerbruksvarer til militær sluttbruk

Tabell 9.9 Utstyr for humanitær minerydding

Figurer:

Figur 9.1 Utviklingen av eksporten av forsvarsmateriell 2005–2015

Figur 9.2 Fordeling av eksporten av A-materiell

Figur 9.3 Fordeling av eksporten av B-materiell

Figur 9.4 Utførselen fordelt på posisjonene i Liste I

Meldingen gir også informasjon om utførsel av sivile håndvåpen fra Norge, samt om forsvarsmyndighetens bruk av eget materiell i utlandet. Norge eksporterer ikke militære håndvåpen, og utførselen som er reflektert i kapittel 9.9 gjelder i all hovedsak antikke våpen til samlere, jakt- og konkurransevåpen.

Det gis informasjon om avslag på søknader om eksportlisens (kapittel 9.11). De avslagene som inngår i oversikten er formelle avslag på lisenssøknader som har vært gjenstand for behandling på basis av det norske eksportkontrollregelverket. Det vises også til hvilke kriteria som er bakgrunn for avslagene (jf. retningslinjenes vedlegg A som reflekterer EUs normative kriterier). I 2015 ble 25 søknader om eksportlisens av forsvarsmateriell avslått. På denne måten bidrar Norge til å fremme høy internasjonal standard når det gjelder åpenhet om utførsel av forsvarsmateriell. Disse konkrete saker sier imidlertid lite om det faktiske bildet, da den nære dialogen mellom bedriftene og Utenriksdepartementet om muligheten for å få tillatelse til eksport innebærer at bedrifter sjelden søker om, eller retter henvendelser om mulighet for eksportlisens, til land hvor tillatelse ikke vil kunne påregnes å bli innvilget.

I tillegg gis det også informasjon om utførsel av sivile varer til militære sluttbrukere (kapittel 9.13) og om utførsel av utstyr for bruk i humanitære minneryddingsaksjoner (kapittel 9.14).

En oversikt over bedrifter som har rapportert om eksport av forsvarsmateriell i 2015 finnes i kapittel 9.15. Totalt rapporterte 74 virksomheter om eksport av varer, teknologi og tjenester omfattet av denne meldingen i 2015.

Den samlede verdien av eksporten i 2015 var i underkant av 4,2 milliarder kroner, hvorav drøyt 3 milliarder utgjorde salg av militære varer. Av dette utgjorde eksporten av A-materiell om lag 2,8 milliarder og B-materiell ca. 300 millioner kroner. Eksporten av A-materiell økte med 21 % og eksporten av B-materiell falt med 53 % i 2015. Verdien av forsvarsrelaterte tjenesteytelser til utenlandske mottakere var ca. 780 millioner kroner, hvilket var en økning på 64 %. Eksporten av flerbruksvarer omfattet av Liste II til militær sluttbruk beløp seg til ca. 312 millioner kroner, som var en økning med 59 % sammenlignet med 2014. Forklaringen på nedgangen i eksporten av B-materiell og oppgangen av salget av flerbruksvarer er i stor grad at en del utstyr som tidligere var klassifisert som militært, nå er omklassifisert til å være flerbruksvare.

Den samlede verdien av eksporten i 2014 var ca. 3,6 milliarder, og i 2013 beløp den seg til i underkant av 4,3 milliarder kroner. I forhold til i 2014, økte verdien av den totale eksporten med 21 % i 2015.

I forhold til i 2014, var det i 2015 nedgang i eksporten til særlig Canada (ca. 43 millioner kroner), Finland (42 millioner), De forente arabiske emirater (18 millioner), Frankrike (69 millioner), Polen (196 millioner), Sverige (481 millioner) og Tyrkia (89 millioner).

I samme periode var det økning i verdien av eksporten til særlig Indonesia (ca. ca. 69 millioner kroner), Italia (97 millioner), Latvia (45 millioner), Nederland (86 millioner), New Zealand (94 millioner), Sveits (114 millioner), Sør-Korea (61 millioner), Tyskland (48 millioner) og USA (436 millioner).

Medlemslandene i NATO, Sverige og Finland er de største mottakerne av forsvarsmateriell fra Norge. I 2015 utgjorde eksporten av A-materiell til NATO-landene, samt Finland og Sverige 84 % og B-materiell 74 %. Totalt ble 93 % av A-materiell og 81 % av B-materiell solgt til NATO-land, de nordiske og andre europeiske og nærstående land.

Det ble utstedt 1000 lisenser for utførsel av varer på liste I, samt for tilknyttede tjenester og retur av militære varer til utenlandske eiere i 2015.

Fordi større leveranser kan skje i ett år og ikke i et annet, er det naturlig at det oppstår variasjoner i verdien av utførselen av forsvarsmateriell fra år til år.

9.1 Utvikling i eksporten av forsvarsmateriell, tjenester og reparasjoner

Figur 9.1 og tabell 9.1 viser utviklingen i eksporten av forsvarsmateriell i kategori A og B, samt for utførte tjenester og reparasjoner knyttet til liste I for utenlandske oppdragsgivere.

Figur 9.1 Utviklingen av eksporten av forsvarsmateriell 2005–2015

Tabell 9.1 Totaler for eksport av forsvarsmateriell fra 2010 til 2015

2010

2011

2012

2013

2014

2015

Endring

Utførsel

%

Salg

A-materiell

2 628 147

2 858 331

3 303 896

2 549 498

2 299 856

2 773 512

21 %

Salg

B-materiell

1 040 026

718 748

574 437

750 509

644 066

302 415

-53 %

Salg

Totalt (A+B)

3 668 173

3 577 079

3 878 333

3 300 007

2 943 922

3 075 927

4 %

Salg

Flerbruksvarer til militær sluttbruk

11 376

38 098

404 437

683 432

196 320

311 582

59 %

Sum

3 679 549

3 615 177

4 282 770

3 983 439

3 140 242

3 387 509

8 %

Tjeneste, Retur utlandet, Produksjonsrettigheter, Formidling

261 313

259 654

279 368

291 799

475 006

779 668

64 %

Sum

3 940 862

3 874 831

4 562 138

4 275 238

3 615 248

4 167 177

15 %

9.2 Utførsel av kategori A-materiell fordelt på grupper av land

Figur 9.2 viser hvordan fordelingen av den totale eksporten av kategori A-materiell (våpen og ammunisjon) fordeler seg på grupper av mottakere. Som det fremgår var NATO-landene, Sverige og Finland de største mottakere av A-materiell i 2015 med totalt 84 % av eksporten.

9.3 Utførsel av kategori B-materiell fordelt på grupper av land

Figur 9.3 viser hvordan fordelingen av eksporten av B-materiell (annet militært materiell) fordeler seg på grupper av mottakere. NATO-landene, Sverige og Finland var i 2015 de største mottakere av B-materiell med totalt 73 % av eksporten.

Figur 9.2 Fordeling av eksporten av A-materiell

Figur 9.3 Fordeling av eksporten av B-materiell

9.4 Eksport av forsvarsmateriell fordelt på land

Tabell 9.2 viser hvordan verdien av eksporten av forsvarsmateriell fordeler seg på det enkelte mottakerland i perioden 2012–2015.

Tabell 9.2 Fordeling av eksport av A- og B- materiell på grupper av land

2012

2013

2014

2015

Land

CC

A-materiell

B-materiell

Totalt (A+B)

A-materiell

B-materiell

Totalt (A+B)

A-materiell

B-materiell

Totalt (A+B)

A-materiell

B-materiell

Totalt (A+B)

Endring 2015–2014

Andorra

AD

0

0

0

0

0

0

0

0

0

17

0

17

17

Albania

AL

0

100

100

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

Algerie

DZ

0

0

0

0

1 927

1 927

0

0

0

0

0

0

0

Australia

AU

112 909

26 815

139 724

105 917

11 066

116 983

1 679

2 892

4 571

8 226

12 192

20 418

15 847

Armenia

AM

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

Bahrain

BH

0

50

50

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

Belgia

BE

50 581

12 760

63 341

26 106

27 062

53 168

6 600

16 966

23 566

11 468

4 454

15 922

-7 644

Bosnia

BA

251

0

251

0

0

0

157

0

157

320

0

320

163

Brasil

BR

561

0

561

14 494

0

14 494

3 206

3 460

6 666

918

6 682

7 600

934

Brunei

BN

0

950

950

0

0

0

0

0

0

0

Bulgaria

BG

214

344

558

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

Canada

CA

134 380

20 067

154 447

129 792

30 073

159 865

69 560

3 658

73 218

29 824

829

30 653

-42 565

Chile

CL

235 238

20

235 258

46 222

13

46 235

3 825

21

3 846

4

0

4

-3 842

Danmark

DK

35 373

28 062

63 435

19 894

9 370

29 264

24 458

3 322

27 780

8 305

10 309

18 614

-9 166

Egypt

EG

0

0

0

0

2 591

2 591

0

0

0

0

0

0

0

Estland

EE

4 556

1 610

6 166

8 162

1 844

10 006

8 341

1 379

9 720

2 154

3 336

5 490

-4 230

EU

EU

0

257

257

257

Finland

FI

123 499

749

124 248

18 061

88 966

107 027

107 610

2 890

110 500

65 659

2 895

68 554

-41 946

Forente Arabiske Emirater

AE

0

1 017

1 017

2 644

15 321

17 965

40 168

4 412

44 580

23 475

2 795

26 270

-18 310

Frankrike

FR

255 073

27 206

282 279

58 755

17 246

76 001

199 141

11 096

210 237

102 315

38 429

140 744

-69 493

Færøyene

FO

0

0

0

0

0

0

0

0

0

16

0

16

16

Georgia

GE

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

Grønland

GL

0

0

0

0

0

0

0

0

0

24

0

24

24

Hellas

GR

310

5

315

2 127

0

2 127

712

0

712

1 150

0

1 150

438

India

IN

0

0

0

0

7 898

7 898

0

4 523

4 523

0

644

644

-3 879

Irland

IE

144

436

580

2 312

0

2 312

165

474

639

0

0

0

-639

Island

IS

0

0

0

45

35

80

119

0

119

8

0

8

-111

Italia

IT

181 959

6 277

188 236

150 404

260

150 664

83 291

7 559

90 850

184 778

2 994

187 772

96 922

Indonesia

ID

0

712

712

343

2 651

2 994

285

1 932

2 217

71 200

0

71 200

68 983

Japan

JP

1 318

56

1 374

7 451

232

7 683

79

2 280

2 359

2 104

3 714

5 818

3 459

Jordan

JE

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

2 371

2 371

2 371

Kroatia

HR

15 924

0

15 924

143 300

0

143 300

2 175

0

2 175

1 101

2 644

3 745

1 570

Kuwait

KW

6 137

1 203

7 340

0

0

0

14

0

14

16 410

0

16 410

16 396

Kypros

CY

0

885

885

0

306

306

6

0

6

0

0

0

-6

Latvia

LV

221

1 957

2 178

400

400

2 694

0

2 694

41 812

6 268

48 080

45 386

Libya

LY

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

Litauen

LT

570

169

739

39

3 945

3 984

395

4 237

4 632

28 047

4 959

33 006

28 374

Luxembourg*

LU

6 623

5 762

12 385

3 697

11 682

15 379

657

26 720

27 377

1 313

4 247

5 560

-21 817

Macau

MO

0

0

0

0

169

169

0

0

0

0

0

0

0

Makedonia

MK

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

Malaysia

MY

65 681

0

65 681

4 616

2 169

6 785

13 533

82

13 615

5 338

2 503

7 841

-5 774

Malta

MT

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

Montenegro

ME

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

Namibia

NA

0

0

0

0

0

0

0

0

155

0

155

155

NATO

NATO

1 014

0

1 014

0

0

0

0

0

0

16

0

16

16

Nederland

NL

74 249

29 888

104 137

49 072

19 098

68 170

51 266

11 927

63 193

130 559

18 554

149 113

85 920

New Zealand

NZ

609

2 073

2 682

149

337

486

3 645

475

4 120

97 849

3

97 852

93 732

Ny-Kaledonia

NC

8 100

0

8 100

114

0

114

38

0

38

0

0

0

-38

Oman

OM

0

0

0

143

143

0

0

0

10 015

0

10 015

10 015

Polen

PL

257 618

15 078

272 696

299 647

2 804

302 451

267 207

3 783

270 990

72 503

2 109

74 612

-196 378

Portugal

PT

0

5 348

5 348

0

3 234

3 234

0

92

92

0

0

0

-92

Qatar

QA

0

1 988

1 988

0

300

300

0

1 456

1 456

0

0

0

-1 456

Romania

RO

430

1 381

1 811

5

247

252

126

0

126

0

308

308

182

Saudia-Arabia

SA

0

2 229

2 229

0

1 716

1 716

0

3 741

3 741

0

43

43

-3 698

Serbia

RS

0

0

0

0

0

0

0

0

0

342

0

342

342

Singapore

SG

37 567

132

37 699

7 689

1 527

9 216

14 908

2 190

17 098

0

4 236

4 236

-12 862

Slovakia

SK

0

26

26

0

0

0

1

0

1

0

430

430

429

Slovenia

SI

0

674

674

120

700

820

305

155

460

0

194

194

-266

Spania

ES

18 220

2 677

20 897

6 040

221

6 261

545

798

1 343

2 286

888

3 174

1 831

Storbritannia

GB

76 718

89 170

165 888

30 281

64 226

94 507

15 854

22 148

38 002

28 072

13 104

41 176

3 174

Sudan

SD

0

0

0

0

15

15

0

0

0

0

0

0

0

Sveits

CH

168 696

18 372

187 068

82 898

3 305

86 203

20 672

2 036

22 708

129 416

7 422

136 838

114 130

Sverige

SE

258 498

62 209

320 707

242 544

132 738

375 282

334 429

352 990

687 419

160 098

46 189

206 287

-481 132

Sør-Afrika

ZA

5 237

0

5 237

3 462

144

3 606

1 609

0

1 609

1 225

0

1 225

-384

Sør-Korea

KR

3 761

1 346

5 107

1 742

8 601

10 343

5 370

5 958

11 328

44 824

27 504

72 328

61 000

Tanzania

TZ

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

Thailand

TH

12 853

70

12 923

14 490

0

14 490

11 082

0

11 082

18 478

0

18 478

7 396

Tsjekkia

CZ

4 754

9 846

14 600

495

12 538

13 033

1 582

13 903

15 485

2 239

6 096

8 335

-7 150

Tyrkia

TR

6 850

6

6 856

83 635

118 551

202 186

95 449

612

96 061

5 387

1 288

6 675

-89 386

Tyskland

DE

109 471

12 226

121 697

94 755

7 057

101 812

70 646

62 483

133 129

178 273

3 145

181 418

48 289

Ungarn

HU

0

18 545

18 545

6 630

17 957

24 587

169

26 790

26 959

20 355

0

20 355

-6 604

USA

US

948 263

164 138

1 112 401

880 639

118 874

999 513

831 348

38 330

869 678

1 253 382

52 627

1 306 009

436 331

Vietnam

VN

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

5 058

5 058

5 058

Østerrike

AT

4 535

0

4 535

710

0

710

497

459

956

12 052

695

12 747

11 791

Totalt

3 228 965

573 683

3 802 648

2 549 498

750 509

3 300 007

2 299 856

644 066

2 943 922

2 773 512

302 415

3 075 927

132 005

* Omfatter utførsel til NATO

9.5 Eksport fordelt på vareposisjonene i liste I

Figur 9.4 Utførselen fordelt på posisjonene i Liste I

Figur 9.4 viser hvordan eksporten av forsvarsmateriell i 2015 fordeler seg på vareposisjonene i vareliste I.

9.6 Eksport av forsvarsmateriell fordelt på land og varegrupper i liste I

Tabell 9.3 gir en detaljert oversikt over hvilke land som har mottatt forsvarsmateriell fra Norge i 2015 og hvilke varegrupper som er eksportert.

Tabell 9.3 Detaljer om eksporten fordelt på land og vareposisjoner i liste I

Merknad: Tabellen inkluderer hele systemer, deler og komponenter.

Land

CC

Posisjon i varelisten

Karakterestikk

A-materiell

B-materiell

Sum

Total (A+B)

Andorra

AD

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

17

17

17

Australia

AU

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

878

878

ML3

Ammunisjon

467

467

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

72

72

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

5093

5093

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

7227

7227

ML11

Annet elektronisk utstyr

101

101

ML14

Militært treningsutstyr

136

136

ML15

Billed/videoutstyr

4965

4965

ML21

Programvare

1479

1479

20 418

Belgia

BE

ML3

Ammunisjon

5248

5248

ML8

Energetiske materialer

6220

6220

ML11

Annet elektronisk utstyr

4 454

4 454

15 922

Bosnia Hercegovina

BA

ML8

Energetiske materiale

320

320

320

Brasil

BR

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

918

918

ML11

Annet elektronisk utstyr

6682

6682

7 600

Canada

CA

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

97

97

ML3

Ammunisjon

94

94

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

8 835

790

9 625

ML8

Energetiske matererialer

2 771

2 771

ML11

Annet elektronisk utstyr

25

25

ML15

Billed/videoutstyr

14

14

ML21

Programvare

18 027

18 027

30 653

Chile

CL

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

4

4

4

Danmark

DK

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

842

842

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

286

286

ML6

Kjøretøy og komponenterer

111

111

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

7177

7 177

14 354

ML11

Annet elektronisk utstyr

2 322

2 322

ML15

Billed/videoutstyr

87

87

ML21

Programvare

612

612

18 614

Estland

EE

ML6

Kjøretøy og komponenterer

385

385

ML13

Ballistisk beskyttelse

2 951

2 951

ML14

Militært treningsutstyr

2154

2 154

5 490

EU

EU

ML11

Annet elektronisk utstyr

257

257

257

Finland

FI

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

28

28

ML2

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

6750

6750

ML3

Ammunisjon tilhørende deler og komponentertilhørende deler og komponenter

39762

39762

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

1975

1975

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

586

586

ML6

Kjøretøy og komponenterer

2 610

2610

ML8

Energetiske materialer

1 838

1838

ML11

Annet elektronisk utstyr

5 474

285

5759

ML14

Militært treningsutstyr

6 195

6195

ML15

Billed-/videoutstyr

3 051

3051

68 554

Forente Arabiske Emirater

AE

ML3

Ammunisjon tilhørende deler og komponentersamt tilhørende deler og komponenter

23 475

23 475

ML11

Annet elektronisk utstyr

2287

2 287

ML15

Billed-/videoutstyr

508

508

26 270

Frankrike

FR

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

209

209

ML3

Ammunisjon tilhørende deler og komponentertilhærende deler og komponenter

57 793

57 793

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

1 354

1 354

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

15 047

15 047

ML6

Kjøretøy og komponenterer

1 542

1 542

ML8

Energetiske materialer

16 720

16 720

ML9

Krigsskip, marint utstyr og tilhørende komponenter

8 800

8 800

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

2 240

2 240

ML11

Annet elektronisk utstyr

10

23 469

23 479

ML13

Ballistisk beskyttelse

141

141

ML15

Billed-/videoutstyr

13 174

13 174

ML22

Teknologi

244

244

140 743

Færøyene

FO

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

16

16

16

Grønland

GL

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

24

24

24

Hellas

GR

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

1 150

1 150

1 150

India

IN

ML11

Annet elektronisk utstyr

644

644

644

Indonesia

ID

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

450

450

ML21

Programvare

70 750

70 750

71 200

Island

IS

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

5

5

ML8

Energetiske materialer

3

3

8

Italia

IT

ML2

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

3 961

3 961

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

148 277

148 277

ML8

Energetiske materialer

12 522

12 522

ML11

Annet elektronisk utstyr

2 994

2 994

ML14

Militært treningsutstyr

4 393

4 393

ML21

Programvare

15 625

15 625

187 772

Japan

JP

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

24

24

ML3

Ammunisjon tilhørende deler og komponentersamt tilhørende deler og komponenter

678

678

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

1 384

1 384

ML8

Energetiske materialer

18

18

ML15

Billed-/videoutstyr

3 714

3 714

5 818

Jordan

JO

ML15

Billed-/videoutstyr

2 371

2 371

0

2 371

Kroatia

HR

ML8

Energetiske materialer

952

952

ML11

Annet elektronisk utstyr

2 644

2 644

ML15

Billed-/videoutstyr

149

149

3 745

Kuwait

KW

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

16 410

16 410

16 410

Latvia

LV

ML2

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

29 038

29 038

ML6

Kjøretøy og komponenterer

12 774

5 776

18 550

ML11

Annet elektronisk utstyr

492

492

48 080

Litauen

LT

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

28 001

28 001

28 001

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

46

46

46

ML11

Annet elektronisk utstyr

4 959

4 959

4 959

33 006

Luxembourg

LU

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

1 313

1 313

ML11

Annet elektronisk utstyr

4 247

4 247

5 560

Malaysia

MY

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

5 280

5 280

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

58

58

ML15

Billed-/videoutstyr

2 503

2 503

7 841

Namibia

NA

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

155

155

155

NATO

NA

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

16

16

16

Nederland

NL

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

16

16

ML3

Ammunisjon

41 830

41 830

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

157

157

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

72 422

72 422

ML6

Kjøretøy og komponenterer

40

1 623

1 663

ML8

Energetiske materialer

23

23

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

10 958

10 958

ML11

Annet elektronisk utstyr

16 280

16 280

ML14

Militært treningsutstyr

5 113

5 113

ML15

Billed-/videoutstyr

651

651

149 113

New Zealand

NZ

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

61

61

ML3

Ammunisjon

1 201

1 201

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

91 778

91 778

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

4 809

4 809

ML6

Kjøretøy og komponenterer

3

3

97 852

Oman

OM

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

10 015

10 015

10 015

Polen

PL

ML3

Ammunisjon

69 535

69 535

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

69

69

ML8

Energetiske materialer

2 899

2 899

ML11

Annet elektronisk utstyr

1 717

1 717

ML21

Programvare

392

392

74 612

Romania

RO

ML11

Annet elektronisk utstyr

308

308

308

Saudi Arabia

SA

ML6

Kjøretøy og komponenterer

43

43

43

Serbia

RS

ML8

Energetiske materialer

342

342

342

Singapore

SG

ML15

Billed-/videoutstyr

4 236

4 236

4 236

Slovakia

SK

ML11

Annet elektronisk utstyr

430

430

430

Slovenia

SI

ML11

Annet elektronisk utstyr

194

194

194

Spania

ES

ML3

Ammunisjon

21

21

ML6

Kjøretøy og komponenterer

55

55

ML8

Energetiske materialer

595

595

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

1 670

1 670

ML11

Annet elektronisk utstyr

116

116

ML15

Billed-/videoutstyr

717

717

3 174

Storbritannia

GB

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

2 548

2 548

ML3

Ammunisjon tilhørende deler og komponenter

2 166

2 166

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

3 288

3 288

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

1 550

1 550

ML6

Kjøretøy og komponenterer

22

22

ML8

Energetiske materialer

8 699

8 699

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

2 420

8 454

10 874

ML11

Annet elektronisk utstyr

7 401

309

7 710

ML15

Billed-/videoutstyr

3 998

3 998

ML21

Programvare

321

321

41 176

Sveits

CH

ML3

Ammunisjon

19 782

19 782

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

90 481

90 481

ML6

Kjøretøy og komponenterer

7

7

ML8

Energetiske materialer

16 452

16 452

ML11

Annet elektronisk utstyr

5 260

5 260

ML13

Ballistisk beskyttelse

16

16

ML15

Billed-/videoutstyr

2 171

2 171

ML21

Programvare

530

2 139

2 669

136 838

Sverige

SE

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

99 628

99 628

ML2

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

7 373

7 373

ML3

Ammunisjon, tilhørende deler og komponenter

2 123

2 123

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

2 088

2 088

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

5 209

1 323

6 532

ML6

Kjøretøy og komponenterer

26 938

237

27 175

ML8

Energetiske materialer

12 623

12 623

ML11

Annet elektronisk utstyr

8 164

2 104

10 268

ML13

Ballistisk beskyttelse

6

121

127

ML14

Militært treningsutstyr

2 312

21 594

23 906

ML15

Billed-/videoutstyr

1 194

1 194

ML21

Programvare

1 007

12 240

13 247

206 284

Sør-Afrika

ZA

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

1 043

1 043

ML8

Energetiske materialer

182

182

1 225

Sør-Korea

KR

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

32 813

32 813

ML8

Energetiske materialer

11 933

11 933

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

27 504

27 504

ML11

Annet elektronisk utstyr

78

78

72 328

Thailand

TH

ML2

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

7 228

7 228

ML3

Ammunisjon

11 250

11 250

18 478

Tsjekkia

CZ

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

1 372

1 372

ML8

Energetiske materialer

867

867

ML9

Krigsskip, marint utstyr og tilhørende komponenter

571

571

ML11

Annet elektronisk utstyr

5 525

5 525

8 335

Tyrkia

TR

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

5 191

5 191

ML8

Energetiske materialer

196

196

ML15

Billed-/videoutstyr

1 288

1 288

6 675

Tyskland

DE

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

96 351

352

96 703

ML3

Ammunisjon, tilhørende deler og komponenter

537

537

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

28 631

28 631

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

1 312

660

1 972

ML6

Kjøretøy og komponenterer

587

587

ML8

Energetiske materialer

44 697

44 697

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

48

48

ML11

Annet elektronisk utstyr

49

1 023

1 072

ML15

Billed-/videoutstyr

523

523

ML18

Produksjonsutstyr

950

950

ML21

Programvare

5 698

5 698

181 418

Ungarn

HU

ML11

Annet elektronisk utstyr

20 355

20 355

20 355

USA

US

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

587

587

ML2

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

4 101

4 101

ML3

Ammunisjon

395 121

395 121

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

177 211

177 211

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

120 365

120 365

ML6

Kjøretøy og komponenterer

20 983

20 983

ML8

Energetiske materialer

44 607

63

44 670

ML10

Luftfartøyer

494 009

608

494 617

ML11

Annet elektronisk utstyr

12 800

30 976

43 776

ML15

Billed-/videoutstyr

4 581

4 581

1 306 012

Vietnam

VN

ML11

Annet elektronisk utstyr

5 058

5 058

5 058

Østerrike

AT

ML1

Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

17

17

ML3

Ammunisjon

11 907

11 907

ML6

komponenter

695

695

ML8

Energetiske materialer

128

128

12 747

9.7 Tjenester for utenlandske oppdragsgivere

Tabell 9.4 viser tjenester knyttet til liste I og som norske bedrifter har utført for utenlandske oppdragsgivere i 2015.

Tabell 9.4 Utførte tjenester knyttet til liste I

Land

Tjenester relatert til forsvarsmateriell 2015

Sum

Australia

ML21

6 064

Belgia

ML22

1 388

Canada

ML5

315

Danmark

ML22

1 105

Finland

ML22

278

Frankrike

ML5, ML22

4 364

Italia

ML22

130

Japan

ML4

9 088

Kuwait

ML5

1 299

Luxembourg

ML4, ML22

2 426

Nederland

ML22

1 647

New Zealand

ML22

2 132

Polen

ML3

366

Portugal

ML22

100

Spania

ML22

5 304

Storbritannia

ML5, ML22

1 383

Sveits

ML11, ML22

848

Sverige

ML5, ML21, ML22

33 429

Tyrkia

ML22

142

Tyskland

ML22

214

USA

ML2, ML4, ML5, ML9, ML15, ML22

36 463

108 485

9.8 Reparasjoner for utenlandske oppdragsgivere

Tabell 9.5 viser reparasjoner knyttet til liste I som norske bedrifter har utført for utenlandske oppdragsgivere i 2015.

Tabell 9.5 Reparasjoner foretatt i Norge for utenlandske oppdragsgivere

Land

Retur etter reparasjon 2015

Sum

Australia

ML5, ML15

180

Belgia

ML10, ML11

1 988

Canada

ML5, ML6

2 770

De Forente Arabiske Emirater

ML6

603

Estland

ML6, ML11, ML13

38

Finland

ML4, ML5, ML11

4 926

Frankrike

ML5, ML15

5 397

Hellas

ML4

700

Irland

ML5

236

Italia

ML5, ML6, ML15

102

Jordan

ML10, ML11

3 730

Kroatia

ML5

108

Luxembourg

ML5, ML11

2 078

Malaysia

ML11

70

Malta

ML15

8

Nederland

ML5, ML11

4 796

New Zealand

ML11

225

Polen

ML3, ML4

263 022

Spania

ML6, ML 11

4

Storbritannia

ML1, ML5, ML11, ML15

1 471

Sveits

ML5, ML11, ML15

6 218

Sverige

ML2, ML5, ML11, ML15

16 034

Sør-Korea

ML10

219

Tsjekkia

ML1, ML5, ML11, ML15

686

Tyrkia

ML5, ML15

5 930

Tyskland

ML1, ML2, ML4, ML5, ML6, ML11, ML21

740

Ungarn

ML11

319

USA

ML4, ML5,ML10, ML11, ML15

42 446

365 044

9.9 Utførsel av håndvåpen og deler til slike

Det ble utført 4029 håndvåpen, samt deler og komponenter til håndvåpen, i 2015. Tabell 9.6 viser hvilke land som mottok disse håndvåpnene. Utførselen består i hovedsak av konkurransevåpen, jaktvåpen og historiske våpen. Det produseres ikke militære håndvåpen i Norge.

Tabell 9.6 Oversikt over utførsel av håndvåpen

Land

Antall

Danmark

2

Finland

29

Slovakia

6

Sverige

42

Tsjekkia

13

Tyskland

92

USA

53

Totalt

237

9.10 Forsvarets utførsler

Oversikten i tabell 9.7 viser forsvarets utførsel av eget materiell.

Materiell som har betydning for personellsikkerhet, eller rikets sikkerhet er i henhold til § 6.1 i Offentlighetslova ikke inkludert i oversikten. Personlig bekledning og utrustning er således heller ikke tatt med i oversikten.

Tabell 9.7 Oversikt over forsvarsmyndighetens utførsel av eget materiell

Materiell som har betydning for personellsikkerhet, eller rikets sikkerhet er i henhold til § 6.1 i Offentleglova ikke inkludert i rapporten. Personlig bekledning og utrustning er således heller ikke tatt inn i denne rapporten.

Mottakerland

ML-kode

Type

Afghanistan

1a, 3a, 6a, 10a, 11a, 13d,

ETTERFORSYNING

Østerrike

1a,

REPARASJON

Østerrike

1a,

REPARASJON

Bosnia-Hercegovina

11a, 13d,

EGNE

Belgia

1a, 9a, 10a,

REPARASJON

Belgia

10a, 11a,

RETUR

Belgia

11a,

ETTERFORSYNING

Belize

1a, 3a, 11a, 13d,

ETTERFORSYNING

Canada

1a, 3a, 10a,

ETTERFORSYNING

Canada

10a,

REPARASJON

Sveits

10a, 11a,

REPARASJON

Kypros

13d,

ETTERFORSYNING

Tyskland

6a, 9a, 11a, 17a1,

RETUR

Tyskland

1a, 3a, 6a, 6b1, 10a, 11a,

ETTERFORSYNING

Tyskland

1a, 4a, 5b, 6a, 9a, 10a, 11a, 11b, 17m,

REPARASJON

Danmark

4a, 6a, 10a, 11a, 11b,

REPARASJON

Danmark

10a,

RETUR

Danmark

1a, 3a,

ETTERFORSYNING

Estland

11a,

ETTERFORSYNING

Spania

9a,

ETTERFORSYNING

Spania

9a,

REPARASJON

Finland

10a,

RETUR

Finland

1a, 3a, 6a, 11a,

ETTERFORSYNING

Finland

6a, 21b,

REPARASJON

Frankrike

9a, 11a,

REPARASJON

Frankrike

5b, 9a, 10a, 11a,

RETUR

Frankrike

11a,

ETTERFORSYNING

Storbritannia

10a, 11a, 13d,

RETUR

Storbritannia

10a, 10h, 11a,

REPARASJON

Storbritannia

9a, 10a, 11a, 11b, 13d, 17j,

ETTERFORSYNING

Israel

1a, 3a, 13d,

ETTERFORSYNING

Israel

10a, 11a, 13d, 17a1,

REPARASJON

Irak

1a, 3a, 6a, 11a, 13d, 17j, 17l,

ETTERFORSYNING

Irak

11a, 13d, 17j, 17l,

ETTERFORSYNING

Island

6a, 10a, 11a, 13d, 17j,

ETTERFORSYNING

Italia

10a, 13d,

ETTERFORSYNING

Italia

9a, 11a, 11b,

REPARASJON

Kuwait

1a, 3a, 6a, 11a, 17l,

ETTERFORSYNING

Litauen

1a, 3a, 11a, 13d, 17a1,

ETTERFORSYNING

Luxemburg

10a, 11a, 11b,

REPARASJON

Latvia

1a, 3a, 6a, 6b1, 10h, 11a, 11b, 13d, 17a1,

ETTERFORSYNING

Mali

1a, 3a, 13d, 17j, 17l,

ETTERFORSYNING

Nederland

10a, 13d,

ETTERFORSYNING

Nederland

10a, 11a,

REPARASJON

Nederland

10a, 11a,

RETUR

Polen

1a, 3a, 13d, 17a1,

ETTERFORSYNING

Portugal

1a, 3a, 10a,

REPARASJON

Sverige

3a, 6a, 10a, 11a,

REPARASJON

Sverige

1a, 6a, 11a,

ETTERFORSYNING

Sør-Sudan

1a, 3a, 11a, 17l,

ETTERFORSYNING

USA

10a, 11a, 11b,

REPARASJON

USA

10a, 11a, 15b,

RETUR

USA

1a, 3a, 4a, 9a, 10a, 11a, 13d,

ETTERFORSYNING

9.11 Avslag på søknader om eksport av forsvarsmateriell i 2015

I 2015 ble det gitt avslag på 25 søknader og konkrete henvendelser om eksport av forsvarsmateriell og tjenesteytelser for militære formål. Tre av avslagene gjaldt formidling mellom to tredjeland. Avslagene rettet seg mot Algerie, Botswana, Colombia, Egypt, Filippinene, Irak, Jemen, Jordan, Kasakhstan, Kypros, Libanon, Macao, Pakistan, Saudi-Arabia, Serbia, Taiwan, Ukraina og Zimbabwe.

Avslagene ble begrunnet i Stortingets vedtak av 11. mars 1959, samt kriteria 1, 2, 3 og 4 i retningslinjenes konsoliderte liste. Av disse ble K3 og K4 oftest benyttet. K2, som retter seg mot risiko for bruk i interne sikkerhetsformål i mottakerlandet, ble benyttet i tre avslagstilfeller.

Avslagene gjaldt bl.a. i hovedsak militært billed- og videoutstyr, visse materialer, skytevåpen, komponenter til kjøretøy og ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter.

Det ble gitt ett avslag på flerbruksvare for militær bruk i 2015.

Avslag på en søknad om eksportlisens, eller beskjed om at lisens ikke kan påregnes innvilget, innebærer ikke et generelt forbud mot eksport av forsvarsmateriell til det aktuelle landet. Med unntak av gjennomføring av bindende embargovedtak fattet av FNs Sikkerhetsråd eller andre tiltaksregimer som Norge har sluttet seg til, opererer ikke det norske eksportkontrollsystemet med lister over land som er forhåndsgodkjent eller ikke som mottakere av forsvarsmateriell fra Norge. Alle søknader om utførselslisens er gjenstand for individuell behandling, og hvor også varenes beskaffenhet blir tatt i betraktning.

9.12 Overføring av produksjonsrettigheter og formidling

Tillatelser til overføring av produksjonsrettigheter gjelder norske bedrifters deltakelse i internasjonalt samarbeid om utvikling og fremstilling av forsvarsmateriell. Verdien av slike overføringer i 2015 beløp seg til ca. 85 millioner. Tillatelser til formidling av forsvarsmateriell mellom to tredjeland beløp seg i 2015 til om lag 146 millioner kroner.

9.13 Oversikt over utførsel av sivile varer til militær bruk i mottakerlandet

Tabell 9.8 viser utførsel av flerbruksvarer (liste II) til militær sluttbruk.

Tabell 9.8 Oversikt over flerbruksvarer til militær sluttbruk

Land

Produkt

Verdi

Algerie

Kommunikasjonsutstyr

18 234

Brasil

Sensorer og Navigasjon

4 850

Egypt

Kommunikasjonsutstyr

29 566

Hellas

Navigasjon

456

India

Navigasjon

3 081

Indonesia

Sensorer

750

Polen

Undervannsutstyr

45 000

Qatar

Kommunikasjonsutstyr

1 114

Saudi Arabia

Kommunikasjonsutstyr

66 747

Storbritannia

Sensorer, undervannsutstyr, materialteknologi og prosessor

92 736

Sveits

Materialteknologi og prosessor

72

Sverige

Kommunikasjonsutstyr

3 653

Sør-Korea

Sensorer

19 998

Thailand

Kommunikasjonsutstyr

3 829

Tyrkia

Undervannsutstyr

11 803

USA

Undervannsutstyr og kommunikasjonsutstyr

4 957

Vietnam

Sensorer

4 736

Total

311 582

9.14 Oversikt over utførsel av beskyttelsesutstyr for bruk i humanitær minerydding

Tabell 9.9 Utstyr for humanitær minerydding

Mottaker

Bruk

Application Technology Service and Trade

Vester for mineryddere i Vietnam

DBM TECH Joint Stock Company

Vester for mineryddere i Vietnam

Dan Church Aid

Vester for mineryddere i Libanon

Dan Church Aid

Vester for mineryddere i Tyrkia og Syria

Fuerza Terrestre Ecuatoriana

Vester for mineryddere i Ecuador

ICRC, Geneve

Vester for mineryddere

Norwegian People’s Aid

Vester for mineryddere i Zimbabwe

Norwegian People’s Aid

Vester for mineryddere i Marokko

Norwegian People’s Aid

Vester for mineryddere i Albania

Norwegian People’s Aid

Vester for mineryddere i Colombia

United Nations Development Programme

Vester for mineryddere i Tadjikistan

9.15 Oversikt over bedrifter som har rapportert om eksport i 2015

Aerospace Industrial Maintenance Norway SF

AIM Norway

Andresens Vaabenforretning a/s

Andøya Test Center AS

Arctic Trucks Norge AS

Astrium Services Enterprises AS

A-TEC AS

Aune gård Jørn Martin Hansen

Berget AS

Bilberging Vadsø v/Jan Petter Olsen

Børselars AS

Chemring Nobel AS

Comrod AS

Dahl`s historiske våpen

DSG Technology AS

DTW D T Wilson

Equipnor AS

Flo, div forsyning, transport/spedisjon

Forsvaret

Galleon Embedded Computing AS

GKN Aerospace Norway

GRS Riflestocks AS

Habu Technology AS

Hanevik Våpen

Hansen Protection AS

Hausken Lyddemper AS

Heli-One (Norway) AS

Honewyell Hearing Technologies AS

Hugo Munthe-Kaas

IDT AS

IKM Haaland AS

ING Ragnar Hansen AS

Ingeniør Harald Benestad AS

Intersport Bogstadveien a/s

Jakt & Friluft AS

Jaktdepotet AS

Keytouch Technology AS

Kitron AS

Kongsberg Defence & Aerospace AS

Kongsberg Maritime AS

Kongsberg Seatex AS

Krico Norway AS

L-3 Communications Valmarine AS

Lilltech AS

Metric Industrial AS

Metronor AS

Nammo Bakelittfabrikken AS

Nammo Raufoss AS

Nor Team Engros AS

Norautron AS

Norma AS

Norwegian Special Mission AS

Otto Olsen AS

Pedersens Vaabenlager AS

Prox Dynamics AS

Radionor Communications AS

ROFI as

Rustfrie Bergh AS

Saab Technologies Norway AS

Safety & Security Service A/S

Schou AS

Sensonor AS

Smartmotor AS

T&G Elektro A/S

Teleplan Globe AS

Thales Norway AS

Tinex AS

Umoe Mandal AS

Vinghøg AS

Våpenloftet AS

Våpenservice Helge Martin Næss

Våpensmia AS

Wärtsilä Valmarine AS

Tilråding

Utenriksdepartementet

tilrår:

Tilrådning fra Utenriksdepartementet 10. juni 2016 om eksport av forsvarsmateriell fra Norge i 2015, eksportkontroll og internasjonalt ikke-spredningssamarbeid, blir sendt Stortinget.

Vedlegg 1
Vareliste I – Forsvarsrelaterte varer

Varekategoriene i vareliste I er gjengitt nedenfor. Varelisten i sin helhet kan leses på www.eksportkontroll.no

ML1 Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

ML2 Glattboret våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

ML3 Ammunisjon

ML4 Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

ML5 Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

ML6 Kjøretøyer og komponenter

ML7 Kjemiske og biologiske giftige midler og materialer

ML8 Energetiske materialer

ML9 Krigsskip, marint utstyr og tilhørende komponenter

ML10 Luftfartøyer

ML11 Annet elektronisk utstyr

ML12 Våpensystemer med høy kinetisk energi

ML13 Ballistisk beskyttelse

ML14 Militært treningsutstyr

ML15 Billed-/videoutstyr

ML16 Halvfabrikatkomponenter for utstyr på listen

ML17 Diverse utstyr

ML18 Produksjonsutstyr

ML19 Energivåpen

ML20 Superledende utstyr

ML21 Programvare

ML22 Teknologi

Vedlegg 2
LOV 1987–12–18 nr. 93: Lov om kontroll med eksport av strategiske varer, tjenester og teknologi m.v.

Lov om kontroll med eksport av strategiske varer, tjenester og teknologi m.v.

Lovens tittel endret ved lov 22 juni 1990 nr. 35.

§ 1. Kongen kan bestemme at varer og teknologi som kan være av betydning for andre lands utvikling, produksjon eller anvendelse av produkter til militært bruk eller som direkte kan tjene til å utvikle et lands militære evne, samt varer og teknologi som kan benyttes til å utøve terrorhandlinger, jf. straffeloven § 147 a første ledd, ikke må utføres fra norsk tollområde uten særskilt tillatelse. Det kan også settes forbud mot at det uten særskilt tillatelse ytes tjenester som nevnt i første punktum. Det kan settes vilkår for tillatelsene.

Kongen kan likeså sette forbud mot at personer som har bopel eller oppholdssted i Norge og norske selskaper, stiftelser og sammenslutninger uten særskilt tillatelse driver handel med, formidler eller på annen måte bistår ved salg av våpen og militært materiell fra et fremmed land til et annet. Tilsvarende gjelder for strategiske varer og teknologi som er nærmere angitt i forskrift.

Kongen gir nærmere forskrifter til utfylling og gjennomføring av loven.

Endret ved lover 22 juni 1990 nr. 35, 17 juni 2005 nr. 56 (i kraft 1 juli 2005 iflg. res. 17 juni 2005 nr. 632).

§ 2. Enhver plikter å gi departementet den bistand og de opplysninger som kreves for å kontrollere at bestemmelsene i loven eller i forskriftene gitt i medhold av den blir fulgt.

Til dette formål kan departementet foreta inspeksjon og kreve innsyn i registrerte regnskapsopplysninger, regnskapsmateriale, forretningspapirer og andre dokumenter som kan ha betydning. Departementet kan foreta kontrollen selv eller la oppnevnte sakkyndige gjøre det. I forbindelse med kontrollen skal departementet få tilgang til kontor- og bedriftslokaler og nødvendig hjelp og rettledning. Klage etter forvaltningslovens §§ 14 og 15 har ikke oppsettende virkning med mindre underinstansen eller klageinstansen fastsetter det.

Pliktene etter første og annet ledd gjelder uten hinder av lovbestemt taushetsplikt.

Med de unntak som følger av bestemmelsene foran, har enhver taushetsplikt om det de får kunnskap om etter denne lov. Taushetsplikten er likevel ikke til hinder for

at opplysningen brukes for å oppnå det formål de er gitt eller innhentet for, bl.a. kan de brukes i forbindelse med saksforberedelse, avgjørelse, gjennomføring av avgjørelsen, oppfølging og kontroll,

at opplysningene er tilgjengelige for andre tjenestemenn innen organet eller etaten i den utstrekning som trengs for en hensiktsmessig arbeids- og arkivordning, bl.a. til bruk av veiledning i andre saker,

at forvaltningsorganet gir andre forvaltningsorganer opplysninger om et foretaks forbindelse med organet og om avgjørelser som er truffet når det er nødvendig for å fremme avgiverorganets oppgaver etter denne lov,

at forvaltningsorganet anmelder eller gir opplysninger om lovbrudd til påtalemyndigheten eller vedkommende kontrollmyndighet, når det finnes ønskelig av allmenne omsyn eller forfølgning av lovbruddet har naturlig sammenheng med avgiverorganets oppgaver,

at forvaltningsorganet gir et annet forvaltningsorgan opplysninger (samordning) som forutsatt i lov om Oppgaveregisteret.

Departementet kan videre bestemme at offentlige organer som har med skatteligningen og kontrollen med merverdiavgiften å gjøre, skal få adgang til å gjøre seg kjent med de opplysninger som er gitt etter denne lov.

Forvaltningslovens §§ 13 til 13 e gjelder ikke.

Endret ved lover 6 juni 1997 nr. 35 (i kraft 1 nov 1997), 17 juli 1998 nr. 56 (i kraft 1 jan 1999).

§ 3. Departementet kan kreve beslag i regnskapsmateriale m.v. som nevnt i § 2 annet ledd. Er det grunn til å tro at det finnes slikt materiale, og gir forholdene ellers grunn til det, kan departementet kreve ransaking av kontorlokale og alle andre steder som ikke er privat hjem.

Krav om ransaking eller beslag skal rettes til politiet. Om den videre behandling av kravet gjelder reglene i straffeprosessloven så langt de passer. Den kravet rettes mot skal ha partsrettigheter etter straffeprosessloven og i den grad det er nødvendig for virksomheten, tilgang til det beslaglagte. Han blir likevel ikke av den grunn å regne som siktet for en straffbar handling. Straffeprosesslovens § 204 gjelder tilsvarende. Retten avgjør uten hensyn til § 212 første ledd i straffeprosessloven hvilke dokumenter mm. som retten skal se igjennom.

Endret ved lov 17 juli 1998 nr. 56 (i kraft 1 jan 1999).

§ 4. Når departementet krever ransaking eller beslag for å få opplysninger om et forhold som vedkommende er siktet eller tiltalt for, skal kravet behandles i særskilt sak etter reglene i § 3 annet ledd. Det samme gjelder når departementet krever å få se dokumenter mm. som ligger hos retten eller påtalemyndigheten uten at det er avgjort om de kan brukes i straffesaken. Hvis retten godtar kravet fra departementet, kan den sette som vilkår at opplysningene ikke skal benyttes i forbindelse med etterforskningen i straffesaken før det er endelig avgjort om påtalemyndigheten kan benytte dem i denne saken. Får påtalemyndigheten ikke medhold i sitt krav, kan departementet ikke gi opplysningene eller dokumentene videre til påtalemyndigheten med mindre det er lovlig etter de regler som ellers gjelder deres taushetsplikt ved straffbare handlinger.

§ 5. Dersom forholdet ikke rammes av strengere straffebud, straffes med bøter eller med fengsel inntil fem år eller med begge deler den som forsettlig:

utfører eller søker å utføre varer, teknologi eller tjenester i strid med denne lov eller forskrift som er gitt i medhold av den, eller

overtrer eller søker å overtre noe vilkår som er satt i medhold av denne lov, eller

muntlig eller skriftlig gir uriktige opplysninger om forhold som er av betydning for adgangen til å utføre varer, teknologi eller tjenester når det skjer

i erklæring avgitt til bruk for offentlig myndighet eller noen som handler på vegne av offentlig myndighet, i anledning av utførsel eller søknad om tillatelse til utførsel,

i erklæring som skal sette en annen i stand til å gi slik erklæring som er nevnt under punkt a, eller

på annen måte overtrer eller søker å overtre bestemmelser som er gitt i eller i medhold av denne lov.

På samme måte straffes medvirkning til noen overtredelse som nevnt i første ledd.

Uaktsom overtredelse som nevnt i første ledd eller medvirkning til det, straffes med bøter eller fengsel inntil to år.

§ 6. (Opphevet ved lov 20 juli 1991 nr. 66.)

§ 7. Departementet kan pålegge et foretak eller en person som ikke oppfyller sin opplysningsplikt etter § 2 en daglig, løpende mulkt, inntil opplysningsplikten er oppfylt.

Tvangsmulktens størrelse fastsettes under hensyn til hvor viktig det er at pålegget blir gjennomført.

Pålegg om mulkt er tvangsgrunnlag for utlegg.

Kongen gir nærmere forskrifter om fastsettelse, beregning og ettergivelse av tvangsmulkt.

Endret ved lov 26 juni 1992 nr. 86.

§ 8. Loven trer i kraft straks. Forskrifter om kontroll av strategisk eksport gitt i medhold av Mellombels lov av 13. desember 1946 nr. 30 om utførsleforbod gjelder inntil videre.

Loven kommer ikke til anvendelse på tillatelser som er gitt før loven trer i kraft. Tjenesteytinger og meddelelse av teknologi mv. etter lovens ikrafttreden krever likevel tillatelse etter denne lov selv om de knytter seg til tidligere gitte tillatelser.

Vedlegg 3
Forskrift om eksport av forsvarsmateriell, flerbruksvarer, teknologi og tjenester

Dato

FOR-2013–06–19–718

Departement

Utenriksdepartementet

Publisert

I 2013 hefte 9

Ikrafttredelse

19.06.2013

Sist endret

FOR-2014–09–09–1163

Endrer

FOR-1989–01–10–51

Gjelder for

Norge

Hjemmel

LOV-1987–12–18–93-§1, FOR-1987–12–18–967

Kunngjort

25.06.2013 kl. 15.30

Rettet

24.09.2013 (EØS-henvisninger og § 2)

Korttittel

Forskrift om eksport av forsvarsmateriell mv.

Kapitteloversikt:

Kap. 1. Innledende bestemmelser (§§ 1–2)

Kap. 2. Lisens (§§ 3–8)

Kap 3. Eksport av forsvarsrelaterte varer til mottakere i EØS (§§ 9–12)

Kap. 4. Sertifisering av norske foretak som mottakere i EØS (§§ 13–15)

Kap 5. Registrering, rapportering og oppfølgning (§§ 16–21)

Kap 6. Generelle bestemmelser (§§ 22–27)

Kap 7. Sluttbestemmelser (§28)

Vedlegg I Liste I – forsvarsrelaterte varer (2014)

Vedlegg II Liste II – flerbruksvarer (2012)

Hjemmel: Fastsatt av Utenriksdepartementet 19. juni 2013 med hjemmel i lov 18. desember 1987 nr. 93 om kontroll med eksport av strategiske varer, tjenester og teknologi m.v. § 1, jf. delegeringsvedtak 18. desember 1987 nr. 967.EØS-henvisninger: EØS-avtalen vedlegg II kap. XIX nr. 3q (direktiv 2009/43/EF).Endringer: Endret ved forskrifter 30 juni 2014 nr. 898, 9 sep 2014 nr. 1163.Rettelser: 24.09.2013 (EØS-henvisninger og § 2).

Kap. 1. Innledende bestemmelser

§ 1. Hva forskriften omfatter

Forskriften gjelder eksport av nærmere angitte varer, teknologi, herunder immaterielle ytelser, tekniske datapakker eller produksjonsrettigheter for varer, samt visse tjenester.

Særlige bestemmelser gjelder for eksport av angitte ytelser fra en leverandør i en EØS-stat til en mottaker i en annen EØS-stat når det uttrykkelig fremgår av denne forskrift.

§ 2. Definisjoner

(1) Med forsvarsrelaterte varer menes de produkter som til enhver tid er oppført på liste I som utgjør vedlegg I til denne forskrift.

(2) Med flerbruksvarer menes de produkter som til enhver tid er oppført på liste II som utgjør vedlegg II til denne forskrift.

(3) Med eksport menes enhver utførsel fra norsk tollområde av varer, tjenester og teknologi som omfattes av denne forskrift.

(4) Med overføring menes eksport av forsvarsrelaterte varer fra en leverandør eller tollager i en EØS-stat til en mottaker i en annen EØS-stat.

(5) Med leverandør menes enhver juridisk eller fysisk person som er rettslig ansvarlig for eksport av ytelser etter denne forskrift.

(6) Med mottaker menes enhver juridisk eller fysisk person som er rettslig ansvarlig for mottak av ytelser etter denne forskrift.

(7) Med lisens menes tillatelse fra Utenriksdepartementet til å eksportere nærmere angitte ytelser til en juridisk eller fysisk person.

(8) Med overføringslisens menes tillatelse fra nasjonale myndigheter i en EØS-stat, som gir leverandøren rett til å overføre forsvarsrelaterte varer til en mottaker i annen EØS-stat.

(9) Med transitt menes transport av varer over norsk tollområde uten omlasting, når avsender og mottaker befinner seg utenfor norsk tollområde.

Kap. 2. Lisens

§ 3. Lisensplikt

Eksport av visse varer, nærmere angitt teknologi, herunder immaterielle ytelser, tekniske datapakker eller produksjonsrettigheter for varer eller visse tjenester krever lisens fra Utenriksdepartementet om ikke annet følger av denne forskrift. Departementet avgjør i tvilstilfeller om en ytelse er lisenspliktig eller ikke. Lisensplikten gjelder også ved eksport av varer fra tollager.

§ 4. Lisensplikt etter varelister

Eksport av varer og teknologi oppført på liste I og liste II som utgjør vedlegg til denne forskrift, krever lisens fra Utenriksdepartementet. Lisensplikten knyttet til liste I gjelder også for materiell som har vært særlig konstruert eller modifisert for militært formål, uavhengig av nåværende tilstand.

0 Endret ved forskrift 9 sep 2014 nr. 1163.

§ 5. Lisensplikt for tjenester

Tjenester knyttet til varer og teknologi oppført på liste I og II samt tjenester for øvrig som kan tjene til å utvikle et lands militære evne, som ytes i utlandet eller her i landet for bruk i utlandet, krever lisens fra Utenriksdepartementet.

§ 6. Lisensplikt for handel og formidling

Handel, formidling eller annen bistand ved salg av varer og teknologi som omfattes av liste I fra et fremmed land til et annet, krever lisens fra Utenriksdepartementet. Tilsvarende gjelder ved formidling av varer oppført i liste II samt tilhørende teknologi og tjenesteytelse der det er kjent eller grunn til å forstå at varen, teknologien eller tjenesten er eller kan være ment, helt eller delvis, for bruk i forbindelse med utvikling, produksjon, håndtering, drift, vedlikehold, lagring, deteksjon, identifikasjon eller spredning av kjemiske, biologiske eller kjernefysiske våpen eller andre kjernefysiske sprenglegemer, og i forbindelse med utvikling, produksjon, vedlikehold eller lagring av missiler som kan levere slike våpen.

§ 7. Lisensplikt for øvrige varer, teknologi og tjenester

I tillegg til liste I og II er eksport av følgende varer, teknologi og tjenester lisenspliktige:

enhver vare, teknologi og tjenesteytelse der eksportøren er kjent med eller har grunn til å forstå at varen, teknologien eller tjenesten er eller kan være ment, helt eller delvis, for bruk i forbindelse med utvikling, produksjon, håndtering, drift, vedlikehold, lagring, deteksjon, identifikasjon eller spredning av kjemiske, biologiske eller kjernefysiske våpen eller andre kjernefysiske sprengelementer. Tilsvarende regler gjelder for eksport av enhver vare, teknologi eller tjeneste som kan benyttes til utvikling, produksjon, vedlikehold eller lagring av missiler som kan levere slike våpen,

enhver vare, teknologi eller tjeneste til militær bruk til områder som er underlagt våpenembargo vedtatt av FNs sikkerhetsråd med hjemmel i FN-paktens kapittel VII eller andre tiltaksregimer Norge har sluttet seg til,

enhver vare, teknologi og tjeneste til militær bruk til områder hvor det er krig, krig truer eller til land hvor det er borgerkrig.

enhver vare, teknologi og tjeneste som direkte kan tjene til å utvikle en stats militære evne på en måte som ikke er forenlig med vesentlige norske sikkerhets- og forsvarsinteresser.

§ 8. Unntak fra lisensplikt

Lisensplikten i § 3, jf. § 4 – § 7, gjelder ikke for:

varer oppført på Liste II i utenlandsk eie og som returneres til utlandet etter å ha vært midlertidig innført til Norge i forbindelse med utstilling og demonstrasjon,

redningsutstyr og oljevernutstyr som utføres i forbindelse med hjelpeaksjoner,

skytevåpen, våpendeler og ammunisjon som utføres i henhold til våpenloven, jf. forskrift 25. juni 2009 nr. 904 om skytevåpen, våpendeler og ammunisjon, femte del,

varer som utføres til den europeiske romorganisasjonen ESA, eller en representant for denne, og som er strengt nødvendig for organisasjonens offisielle virksomhet. Unntaket gjelder bare for leveranser til ESAs medlemsland,

varer oppført på liste II som utelukkende er i transitt gjennom norsk tollområde, når avsender og mottaker befinner seg utenfor norsk tollområde. Det samme gjelder varer oppført på liste I dersom både avsender og mottaker befinner seg innenfor EØS,

varer, teknologi og tjenester til bruk på norsk kontinentalsokkel,

varer, teknologi og tjenester til bruk om bord på norskeide skip under norsk flagg og norskeide luftfartøyer, i utenriksfart,

eksport fra norsk forsvarsmyndighet, forutsatt at eiendomsretten til varen ikke overføres og varen skal benyttes av norske styrker i utlandet. Unntaket gjelder også for varer som norsk forsvarsmyndighet sender ut for reparasjon, vedlikehold, oppdatering eller lignende, med retur til Norge. I henhold til disse unntaksbestemmelsene skal forsvarsmyndigheten hvert år, innen 15. februar, sende rapport til Utenriksdepartementet om all utførsel som nevnt ovenfor foretatt i løpet av det foregående kalenderår,

forsvarsmateriell som eies av et NATO-lands eller et EØS-stats forsvarsmyndighet, og som returneres til utlandet etter å ha vært midlertidig innført til Norge i forbindelse med øvelse eller trening.

0 Endret ved forskrift 30 juni 2014 nr. 898.

Kap 3. Eksport av forsvarsrelaterte varer til mottakere i EØS

§ 9. Overføringslisens

Overføring av forsvarsrelaterte varer til mottakere i EØS kan kun skje på grunnlag av en generell overføringslisens, en global overføringslisens eller en individuell overføringslisens utferdiget av Utenriksdepartementet. Reglene om overføringslisenser gjelder kun forsvarsrelaterte varer oppført på liste I som utgjør vedlegg til denne forskrift.

§ 10. Generell overføringslisens

Generelle overføringslisenser for forsvarsrelaterte varer kunngjøres av Utenriksdepartementet. Lisensene kan benyttes av leverandører i Norge etter forutgående registrering hos Utenriksdepartementet. Generelle overføringslisenser gjelder bestemte varekategorier, til en kategori eller kategorier av mottakere i EØS og det kan settes særlige vilkår for lisensene.

Generelle overføringslisenser skal kunngjøres dersom:

mottakeren inngår i en EØS-stats væpnede styrker eller en offentlig oppdragsgiver på forsvarsområdet som foretar innkjøp som utelukkende skal brukes av en EØS-stats væpnede styrker,

mottakeren er et foretak som er sertifisert i samsvar med § 13,

overføringen gjøres med sikte på demonstrasjon, evaluering eller utstilling,

overføringen gjøres med sikte på vedlikehold eller reparasjon, dersom mottakeren er den opprinnelige leverandøren av de forsvarsrelaterte varene.

0 Endret ved forskrift 30 juni 2014 nr. 898.

§ 11. Global overføringslisens

Ved overføring av forsvarsrelaterte varer som ikke omfattes av en generell overføringslisens, kan Utenriksdepartementet, etter skriftlig søknad fra leverandør i Norge, utferdige en global overføringslisens. Lisensene gis for en periode på tre år med mulighet for forlengelse. Globale overføringslisenser gjelder bestemte forsvarsrelaterte varer eller kategorier av varer til mottakere eller kategori av mottakere i en eller flere EØS-stater. Det kan settes særlige vilkår for lisensene.

§ 12. Individuell overføringslisens

Ved overføring av forsvarsrelaterte varer som ikke omfattes av en generell overføringslisens og en global overføringslisens ikke kan innvilges, kan Utenriksdepartementet, etter skriftlig søknad fra leverandør i Norge, utferdige en individuell overføringslisens. Lisensen gjelder en spesifisert mengde forsvarsrelaterte varer til en mottaker i en EØS-stat i en eller flere sendinger.

En individuell overføringslisens skal benyttes dersom:

søknaden om overføringslisens er begrenset til en overføring,

det er nødvendig for å beskytte Norges grunnleggende sikkerhetsinteresser, eller av hensyn til den offentlige orden,

det er nødvendig for å overholde Norges internasjonale forpliktelser, eller

det er tungtveiende grunner til å tro at leverandøren ikke vil være i stand til å oppfylle vilkårene for å få en global overføringslisens.

Kap. 4. Sertifisering av norske foretak som mottakere i EØS

§ 13. Sertifisering av foretak i Norge

Utenriksdepartementet kan, etter skriftlig søknad, sertifisere foretak etablert i Norge for mottak av forsvarsrelaterte varer under generelle overføringslisenser kunngjort av andre EØS-stater.

Utenriksdepartementet skal gjennom sertifiseringen vurdere det mottakende foretaks pålitelighet, særlig med hensyn til foretakets evne til å overholde eksportbegrensningene for forsvarsrelaterte produkter mottatt i henhold til en generell overføringslisens fra en annen EØS-stat. Ved vurderingen vil det særlig legges vekt på følgende kriterier:

dokumentert erfaring fra forsvarsvirksomhet, der det særlig tas hensyn til foretakets historikk med hensyn til overholdelse av eksportrestriksjoner, eventuelle rettsavgjørelser i denne forbindelse, eventuelle tillatelser til å produsere eller markedsføre forsvarsrelaterte varer, og hvorvidt foretaket har erfarent lederpersonale,

relevant industriell virksomhet i forbindelse med forsvarsrelaterte varer i EØS, særlig evne til system-/delsystemintegrasjon,

særskilt utpeking av en overordnet leder som skal være personlig ansvarlig for overføringer og eksport,

en skriftlig erklæring fra foretaket, undertegnet av den overordnede lederen nevnt i bokstav c), om at foretaket vil iverksette alle nødvendige tiltak for å overholde og håndheve alle særlige vilkår knyttet til sluttbruk og eksport av hver bestanddel eller hver vare det har mottatt,

en skriftlig erklæring fra foretaket, undertegnet av den overordnede lederen nevnt i bokstav c), om at det med behørig aktsomhet, som svar på anmodninger og forespørsler fra Utenriksdepartementet, vil fremskaffe detaljerte opplysninger om sluttbrukere eller sluttbruk av alle eksporterte varer som er overført eller mottatt i henhold til en overføringslisens fra en annen EØS-stat,

en beskrivelse, kontrasignert av den overordnede lederen nevnt i bokstav c), av det interne programmet for sikring av samsvar med kravene eller av foretakets ledelsessystem for overføring eller eksport. I den nevnte beskrivelsen skal det gis nærmere opplysninger om de organisasjonsmessige, menneskelige og tekniske ressursene ledelsen rår over i forbindelse med overføringer og eksport, ansvarskjeden i foretaket, internkontrollrutiner, holdningsskapende tiltak og opplæring av personalet, fysiske og tekniske sikkerhetsordninger, journalføring og sporbarhet av overføringer og eksport.

§ 14. Utstedelse av sertifikat

Utenriksdepartementet utsteder et sertifikat til godkjente mottakende foretak i Norge. Sertifikatet skal inneholde informasjon om utstedende myndighet, foretakets navn og adresse, gyldighetstid samt en erklæring om at foretaket oppfyller kravene til sertifisering. Sertifikatet kan også inneholde vilkår knyttet til innhenting av informasjon som er nødvendig for kontroll av om kriteriene i § 13, 2. ledd er oppfylt samt suspensjon eller tilbakekalling av sertifikatet.

Sertifikatets gyldighetstid fastsettes av Utenriksdepartementet, men kan ikke overstige fem år.

Sertifiserte foretak i Norge vil bli meldt inn til EUs sentrale register og som publiseres på EU-kommisjonens hjemmeside.

§ 15. Kontroll med sertifiserte foretak

Utenriksdepartementet vil minst hvert tredje år kontrollere at mottakende foretak oppfyller kravene for sertifisering, jf. § 13, 2. ledd, samt eventuelle vilkår fastsatt i sertifikatet, jf. § 14. Dersom det sertifiserte foretaket ikke lenger oppfyller kravene vil Utenriksdepartementet pålegge foretaket å iverksette tiltak for å sikre oppfyllelse av samtlige krav og vilkår. Utenriksdepartementet kan også suspendere eller tilbakekalle sertifiseringen.

Kap 5. Registrering, rapportering og oppfølgning

§ 16. Registrering

Leverandøren skal føre et detaljert og fullstendig register over eksport av forsvarsrelaterte varer oppført på liste I som utgjør vedlegg til denne forskrift. Registeret skal inneholde dokumenter med følgende opplysninger:

en beskrivelse av varen og dens referanse til liste I,

mengde og verdi,

overføringsdatoer,

leverandørens og mottakerens navn og adresse,

dersom det er kjent eller påkrevet etter § 24, sluttbruken og sluttbrukeren av varen,

dokumentasjon på at opplysninger vedrørende eksportbegrensninger er oversendt mottakeren,

tolldeklarasjon med ekspedisjons- og løpenummer.

§ 17. Rapportering

Leverandøren skal rapportere til Utenriksdepartementet kvartalsvis, på fastsatt skjema, om all eksport og overføring av forsvarsrelaterte varer oppført på liste I.

§ 18. Arkivering

Leverandøren skal oppbevare registre og lisenser i minst ti år fra utløpet av det kalenderåret eksporten fant sted. Utenriksdepartementet kan pålegge leverandøren å fremvise denne dokumentasjonen for kontroll.

§ 19. Informasjon om vilkår

Leverandøren skal informere mottakerne om vilkår for lisensen, herunder begrensninger i forbindelse med sluttbruk eller re-eksport.

§ 20. Oppfølging av eksport

Leverandøren skal påse at forsvarsrelaterte varer, flerbruksvarer, teknologi eller tjenester som overføres eller eksporteres, er i samsvar med innvilget lisens, går til fastsatt bestemmelsessted, ikke fraviker godkjent beskrivelse eller kvantum angitt i lisensen, samt at eksporten skjer innen den gyldighetstid og på de særlige vilkår som er fastsatt i lisensen.

§ 21. Kontroll ved eksport

Leverandøren skal ved eksport av lisenspliktige varer og teknologi legge frem gyldig lisens for tollmyndigheten senest ved fremleggelse av tolldeklarasjon.

Kap 6. Generelle bestemmelser

§ 22. Lisenssøknad

Lisenssøknad skal fremmes skriftlig og på fastsatt skjema undertegnet av den som har fullmakt til å handle på leverandørens vegne. For overføringslisenser gjelder også særskilte regler i kap. 3.

Leverandøren skal legge frem alle opplysninger og dokumentasjon som Utenriksdepartementet finner nødvendig for behandling av søknaden.

Ved avtaler om eksport av lisenspliktige varer bør det alltid tas forbehold om at søknad om lisens innvilges.

§ 23. Vilkår for innvilgelse av lisens

Utenriksdepartementet kan sette vilkår i tråd med formålet til lov 18. desember 1987 nr. 93 for innvilgelse av lisens i medhold av denne forskrift.

§ 24. Sluttbrukererklæring

Utenriksdepartementet kan kreve at leverandøren fremlegger en sluttbrukererklæring.

§ 25. Tilbakekalling av lisens

Lisens gitt i medhold av denne forskrift kan tilbakekalles, suspenderes eller begrenses dersom leverandøren misbruker lisensen eller misligholder vilkårene i denne. Det samme gjelder dersom leverandøren handler i strid med bestemmelser gitt i denne forskrift. Lisens kan også tilbakekalles, suspenderes eller begrenses dersom det fremkommer nye opplysninger eller de politiske eller faktiske forhold i mottakerstaten eller området endres, og dette vesentlig endrer grunnlaget for lisensen. For øvrig gjelder de alminnelige regler om omgjøring av enkeltvedtak.

§ 26. Endring, forlengelse og overdragelse av lisens

Leverandøren må søke Utenriksdepartementet om endring eller forlengelse av innvilgede lisenser samt for å overdra slike til andre.

§ 27. Retur av lisens

Lisenser som ikke er benyttet eller ikke kan benyttes som forutsatt, returneres til Utenriksdepartementet med en redegjørelse for årsaken. Det samme gjelder om en innvilget lisens har gått tapt.

Kap 7. Sluttbestemmelser

§ 28. Ikrafttreden

Forskriften trer i kraft straks. Fra samme tidspunkt oppheves forskrift 10. januar 1989 nr. 51 til gjennomføring av utførselsreguleringen for strategiske varer, tjenester og teknologi.

Vedlegg I

Liste I – forsvarsrelaterte varer (2014)

Endret ved forskrift 30 juni 2014 nr. 898.

Vedlegg II

Liste II – flerbruksvarer (2012)

Vedlegg 4
Retningslinjer for Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksport av forsvarsmateriell, samt teknologi og tjenester for militære formål av 28. februar 1992

Sist revidert: 5. november 2014

1.1 Anvendelsesområde

Disse retningslinjene gjelder Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksport av forsvarsrelaterte varer, materiell som har vært særlig konstruert eller modifisert for militært formål, samt teknologi og tjenester for militære formål, jf. lov av 18.desember 1987 nr. 93 om kontroll med eksport av strategiske varer, tjenester og teknologi m.v. (eksportkontrolloven)og forskrift av 19. juni 2013 nr 718 om eksport av forsvarsmateriell, flerbruksvarer, teknologi og tjenester (eksportkontrollforskriften). Retningslinjene kan også anvendes ved eksport av flerbruksvarer samt tilhørende teknologi og tjenester til militær sluttbruk. Retningslinjene gjelder ikke for leveranser av ubetydelig omfang og som ikke er for militær bruk eller for politibruk.

1.2 Formål

Formålet med retningslinjene er å utdype prosedyrene for og de kriterier som vektlegges ved Utenriksdepartementets behandling av søknader som beskrevet i punkt 1.1.

1.3 Adgang til fravikelse

Departementet kan fravike retningslinjene i enkeltsaker der særlige hensyn gjør seg gjeldene.

2. Overordnede prinsipper og vurderingskriterier

2.1 Grunnlag for vurderingen

Utgangspunktet for vurderingen av søknader som beskrevet i 1.1 er Regjeringens erklæring av 11. mars 1959 og Stortingets vedtak av samme dato sammenholdt med Stortingets enstemmige presisering i 1997, jf. 2.2. Regjeringen anser Stortingets vedtak som et bindende pålegg, og eksportreguleringen skal sikre at det blir fulgt

EUs felles holdning om våpeneksport (2008/944/CSFP) artikkel 2 og FN-avtalen om handel med konvensjonelle våpen (ATT) av 3. april 2013 artikkel 6 og 7, jf. vedlegg A og B, danner også grunnlag for vurdering av slike søknader.

2.2 Regjeringens erklæring, Stortingets vedtak og Stortingets presisering

Regjeringens erklæring av 1959

Det skal ved avgjørelsen legges vekt på de utenriks- og innenrikspolitiske vurderinger, og hovedsynspunktet bør være at Norge ikke vil tillate salg av våpen og ammunisjon til områder hvor det er krig eller krig truer, eller til land hvor det er borgerkrig.

Stortingets vedtak av 1959

Stortinget tar til etterretning den erklæring Statsministeren på vegne av Regjeringen har lagt frem. Stortinget vil sterkt understreke at eksport av våpen og ammunisjon fra Norge bare må skje etter en omhyggelig vurdering av de uten- og innenrikspolitiske forhold i vedkommende område. Denne vurdering må etter Stortingets mening være avgjørende for om eksport skal finne sted.

Stortingets presisering av 1997

Utenriksdepartementets vurdering av disse forholdene omfatter en vurdering av en rekke politiske spørsmål, herunder spørsmål knyttet til demokratiske rettigheter og respekt for grunnleggende menneskerettigheter.

2.3 Særlige avslagsgrunnlag

I tillegg til prinsippene som følger av Regjeringens erklæring og Stortingets vedtak, skal søknader som beskrevet i 1.1 avslås med grunnlag i vedlegg A (Kriterium 1–4) og vedlegg B (artikkel 6–7) dersom:

dette er uforenlig med Norges internasjonale forpliktelser (jf K1, og ATT artikkel 6),

det åpenbart er fare for at den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, kan bli brukt til intern undertrykking (jf K2, og ATT artikkel 7),

eksport vil kunne fremprovosere eller forlenge væpnede konflikter eller forverre eksisterende motsetninger eller konflikter i den endelige bestemmelsesstaten (jf K3),

det er åpenbar fare for at den påtenkte mottakeren vil bruke den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, til å angripe en annen stat eller tvinge gjennom territorialkrav med makt (jf K4),

det foreligger kunnskap om at det militære utstyret vil kunne bli brukt til å begå folkemord, forbrytelser mot menneskeheten eller krigsforbrytelser (jf ATT artikkel 6),

det er overveiende sannsynlig at det militære utstyret vil innebære brudd på internasjonale regler om terrorisme og regler om transnasjonal organisert kriminalitet (jf ATT artikkel 7).

2.4 Særlige vurderingskriterier

I tillegg til prinsippene som følger av Regjeringens erklæring og Stortingets vedtak, skal det ved vurdering av søknader som beskrevet i 1.1 med grunnlag i vedlegg A (Kriterium 5–8) og vedlegg B (artikkel 7) særlig tas hensyn til:

den nasjonale sikkerheten i Norge, allierte og vennligsinnede land (jf K5),

kjøperlandets atferd overfor verdenssamfunnet, særlig med hensyn til landets holdning til terrorisme, hvilke allianser det har inngått, og respekten for folkeretten (jf K6),

risiko for at den militære teknologien eller det militære utstyret skal bli ulovlig omsatt i kjøperlandet eller reeksportert på ugunstige vilkår (jf K7),

forenligheten mellom eksporten av militær teknologi og militært utstyr og mottakerlandets økonomiske og tekniske evne, samtidig som det tas hensyn til at det er ønskelig at stater kan dekke sine legitime sikkerhets- og forsvarsbehov med minst mulig innsats av menneskelige og økonomiske ressurser til våpen (jf K8),

risikoen for at våpeneksporten kan bli brukt til å gjennomføre alvorlig kjønnsbasert vold eller vold mot kvinner og barn (jf ATT artikkel 7).

3. Varekategorier og landgrupper

3.1 Varekategorier

Ved behandling av søknader benyttes følgende varekategorier:

Varekategori A:

Kategorien omfatter våpen, ammunisjon og visse typer militært materiell. I tillegg omfattes annet materiell med strategisk kapasitet som vesentlig kan påvirke de militære styrkeforhold ut over nærområdet.

Varekategori B:

Kategorien omfatter øvrige forsvarsrelaterte varer som ikke har egenskaper eller bruksområder som definert for varekategori A.

3.2 Landgrupper

Ved behandling av søknader benyttes følgende landgrupper:

Landgruppe 1 består av de nordiske land og NATOs medlemsland, samt enkelte særskilt nærstående land.

Landgruppe 2 består av andre land enn de som omfattes av gruppe 1 og som er godkjent etter regjeringsbehandling som mottakere av varer i kategori A.

Landgruppe 3 består av land utenfor gruppe 1 og 2 og som Norge ikke selger våpen og ammunisjon som definert som varekategori A til, men som etter vurdering kan motta annet materiell som definert som varekategori B.

Landgruppe 4 er land som Norge ikke selger A- eller B-materiell til fordi de befinner seg i et område hvor det er krig eller krig truer, land hvor det er borgerkrig eller land hvor en omhyggelig vurdering av de uten- og innenrikspolitiske forhold i vedkommende område tilsier at eksport av våpen og militært materiell ikke bør finne sted, eller land som er omfattet av bindende sanksjoner vedtatt av FNs Sikkerhetsråd eller andre tiltaksregimer som Norge har sluttet seg til.

4. Eksport av varer med selvstendig funksjon

4.1 Endelig mottakerland

Ved eksport av varer med selvstendig funksjon skal søknaden alltid vurderes ut fra endelig mottakerland uavhengig av om eksport skjer direkte eller via tredjeland.

4.2 Varekategori A

Ved eksport av varer med selvstendig funksjon i varekategori A legges følgende kriterier til grunn:

Eksport av varer i kategori A kan ikke finne sted til andre sluttbrukere enn statlige myndigheter. Eksport av jakt og konkurransevåpen kan likevel finne sted til myndighetsgodkjente mottakere i mottakerstaten.

Eksport av varer i kategori A vil normalt tillates når kunden er, eller opptrer på vegne av, forsvarsmyndigheter i land i gruppe 1, såfremt dokumentasjon som godtgjør dette foreligger.

Eksport av varer i kategori A til land utenfor gruppe 1 vil kreve regjeringsbehandling. Land som blir godkjent som mottakere av varer i kategori A etter regjeringsbehandling, utgjør gruppe 2. Innvilgelse av lisens i slike tilfeller forutsetter fremlegging av myndighetsbekreftet sluttbrukererklæring med reeksport-klausul, dvs. erklæring som fastslår at reeksport ikke må finne sted uten norske myndigheters godkjennelse.

4.3 Varekategori B

For eksport av varer i kategori B vil det normalt kunne tilstås lisens for land i gruppe 1, 2 og 3 såfremt tilfredsstillende dokumentasjon på sluttbruk og sluttbruker er fremlagt.

4.4 Landgruppe 4

Eksport av kategori A- og kategori B-produkter kan ikke finne sted til land i gruppe 4, med mindre særlige hensyn gjør seg gjeldende.

5. Eksport av materiell opprinnelig konstruert eller modifisert for militært formål

5.1 Materiell uten militær bruksverdi

Ved eksport av materiell opprinnelig konstruert eller modifisert for militært formål, men som vurderes å ikke lenger ha noen militær bruksverdi, kan lisens innvilges til mottakere i landgruppene 1, 2 og 3, såfremt tilfredsstillende dokumentasjon på sluttbruk og sluttbruker er fremlagt.

6. Eksport av deler (delleveranser)

6.1 Definisjon

Med delleveranser menes leveranser av varer som ikke har noen selvstendig funksjon.

6.2 Delleveranse under samarbeidsavtaler

Ved delleveranser under samarbeidsavtaler med bedrifter eller myndigheter i andre land, skal eksportlisens gis når avtalen er godkjent av norske myndigheter. Samarbeidsavtaler med land og bedrifter i landgruppe 1 bør normalt godkjennes, såfremt de norske deler, delsystemer eller komponenter samordnes med deler fra andre leveringskilder, og at det ferdige produkt ikke fremstår som norsk. Det kan i disse tilfellene avstås fra dokumentasjon for sluttbruk av det ferdige produkt.

6.3 Andre delleveranse

Ved delleveranser til prosjekter som ikke er myndighetsgodkjente, og der leveransen er basert på markedstilgjengelig teknologi og kundens produktbeskrivelse, skal lisens i alminnelighet innvilges til de land som ikke tilhører gruppe 4, dersom det ferdige produkt ikke fremstår som norsk. Det kan i disse tilfellene avstås fra dokumentasjon for sluttbruk.

Søknad om eksportlisens for delleveranser av annen type enn nevnt i 6.2 og 6.3 a) skal behandles på samme måte som ved eksport av sluttproduktet.

7. Eksport av teknologi, herunder bl. a. produksjonsrettigheter og tekniske data

7.1 Definisjon

Med teknologi menes her innsikt som er avgjørende for å utvikle, produsere, vedlikeholde eller bruke en vare.

7.2 Produksjonsrettigheter

Søknad om overføring av produksjonsrettigheter skal behandles med sikte på å sikre at overføringen ikke har som formål å omgå norsk eksportregulering.

7.3 Eksport av teknologi under godkjente samarbeidsavtaler

Ved eksport av teknologi som inngår i samarbeidsavtaler med bedrifter eller myndigheter i andre land, skal lisens innvilges såfremt avtalen er godkjent av norske myndigheter.

7.4 Eksport av teknologi utenfor godkjente samarbeidsavtaler

Generelt

Ved behandlingen av søknader om eksport som ikke er ledd i myndighetsgodkjent samarbeid, skal det bringes på det rene hvilken kategori det ferdige produkt vil tilhøre.

Produksjonsrettigheter i varekategori A

Ved eksport av produksjonsrettigheter for en vare i kategori A, kan tillatelse bare gis for overføring til land i gruppene 1 og 2 og etter tilsvarende prinsipper som for øvrig gjelder for eksport av varer under denne kategorien.

Som vilkår for tillatelsen skal den norske selger av produksjonsrettighetene pålegges å innarbeide i forbehold i kontrakten om at eventuell overføring eller reeksport av produksjonsrettigheter til en tredjepart må forelegges norske myndigheter for godkjennelse. Søknad om slik sublisensiering skal behandles på samme måte som overføring av produksjonsrettighetene direkte fra Norge.

Produksjonsrettigheter i varekategori B

For overføring av produksjonsrettigheter til varer i kategori B skal lisens normalt innvilges for land i gruppene 1, 2 og 3. Utenriksdepartementets krav til dokumentasjon og kontraktbetingelser vil i disse tilfeller bero på en konkret vurdering hvor bl. a. produktets egenskaper, produksjonslandets egen eksportpolitikk, den interne situasjonen i landet og risikoen ved eventuell eksport til uønskede mottakere, tas i betraktning.

Annen teknologioverføring

Ved andre typer teknologioverføringer kan det ikke oppstilles detaljerte retningslinjer. Vurderingen av eksportsøknaden vil måtte avhenge av i hvilken grad teknologi-overføringen knytter seg til et produkts militære funksjon. Jo mer dette er tilfelle, dess mer skal vurderingen av en søknad basere seg på retningslinjene for eksport av ferdigproduktet i tilsvarende varekategori.

8. Tjenester

8.1 Generelt

Tjenester kan være knyttet til utvikling, produksjon, vedlikehold og bruk av et produkt, men behøver ikke være knyttet til noe produkt for å måtte ha tillatelse etter forskriftenes §§ 3, 5 og 7. Militær planlegging vil også være omfattet.

8.2 Tjenester tilknyttet forsvarsrelaterte varer

Tjenester som er tilknyttet forsvarsrelaterte varer, og som utgjør en vesentlig forutsetning for varens utvikling, produksjon, vedlikehold eller bruk, følger de samme retningslinjer som ved eksportlisens for selve produktet.

8.3 Andre tjenester

Tjenester som ikke er konkret knyttet til en vare, men som vedrører militær planlegging, bør tillates til land i gruppene 1 og 2 og nektes til land i gruppe 4. Innvilgelse til land i gruppe 3 må vurderes konkret med utgangspunkt i tjenestens antatte militære og mulige politiske virkning.

9. Samarbeids- og utviklingsprosjekter

9.1 Prosjekt godkjent av norske forsvarsmyndigheter

Eksport av varer, tjenester og teknologi til land Norge har samarbeidsavtaler med skal tillates dersom leveransen finner sted under et prosjekt som er godkjent av norske forsvarsmyndigheter med det hovedsiktemål å ivareta samarbeidslandenes egne forsvarsbehov. Dersom det ferdige produkt ikke fremstår som norsk, kan det reeksporteres etter samarbeidslandets eksportkontrollregler.

9.2 Produkt med flernasjonal identitet

Ved samarbeidsprosjekter som er av en slik art at det ferdige produkt fremstår med flernasjonal identitet, kan produksjonslandets eksportkontrollregler legges til grunn ved eksport til tredjeland. I forbindelse med godkjenningen av samarbeidsprosjektet skal eksportvilkårene for det ferdige produkt til tredjeland avtales mellom samarbeidslandenes myndigheter.

10. Prosedyreregler

10.1 Saksbehandlingstid

Søknader som omfattes av retningslinjene, bør være ferdigbehandlet av Utenriksdepartementet senest innen 12 uker når det gjelder kategori A-produkter og senest innen 6 uker for øvrige søknader.

10.2 Foreleggelse for Regjeringen

Dersom søknaden om eksport berører viktige forsvarsspørsmål eller materiellsamarbeid med andre land, eller næringsinteresser, skal forelegges Regjeringen på egnet måte.

10.3 Tekniske sakkyndige

Ved vurdering av tekniske sider og bruksområde for produkt, teknologi, data-pakke eller tjeneste konsulteres om nødvendig Forsvarsdepartementet ved Forsvarets forskningsinstitutt.

Vedlegg A[4]

Kriterium 1

Respekt for medlemsstatenes internasjonale forpliktelser, særlig sanksjoner som er vedtatt av FNs sikkerhetsråd eller av Den europeiske union, avtaler om ikke-spredning og andre emner samt andre internasjonale forpliktelser

Eksportlisens skal ikke utstedes dersom dette er uforenlig med blant annet:

medlemsstatenes internasjonale forpliktelser og deres plikt til å overholde våpenblokadene innført av De forente nasjoner (FN), Den europeiske union (EU) og Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa (OSSE),

medlemsstatenes forpliktelser etter avtalen om ikke-spredning av kjernefysiske våpen, konvensjonen om biologiske våpen og toksinvåpen og konvensjonen om kjemiske våpen,

medlemsstatenes forpliktelse til å avstå fra å eksportere enhver form for anti-personellminer.

medlemsstatenes forpliktelser innenfor rammen av Australia-gruppen, kontrollregimet for rakettvåpenteknologi, Zangger-komiteen, gruppen av leverandører av kjernefysisk materiale, Wassenaar-samarbeidet og Haag-atferdskodeksen mot spredning av ballistiske raketter (HCOC).

Kriterium 2

Respekt for menneskerettighetene og internasjonal humanitærrett i den endelige bestemmelsesstaten

Medlemsstatene skal vurdere mottakerstatens holdninger til relevante prinsipper som er nedfelt i internasjonale menneskerettsinstrumenter, og skal deretter:

avstå fra å utstede eksportlisens når det åpenbart er fare for at den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, kan bli brukt til intern undertrykking,

i hvert enkelt tilfelle utøve særlig forsiktighet og ta hensyn til hvilken type militær teknologi eller militært utstyr det gjelder, når de utsteder lisens til land der kompetente organer i FN, Europarådet eller EU har konstatert alvorlige brudd på menneskerettighetene.

Teknologi eller utstyr som kan brukes til intern undertrykking, skal i denne forbindelse omfatte blant annet slik teknologi eller slikt utstyr, eller tilsvarende teknologi eller utstyr, som det er godtgjort at den påtenkte sluttbrukeren har anvendt til intern undertrykking, eller teknologi eller utstyr som det er grunn til å tro vil bli anvendt til andre formål eller viderelevert til en annen sluttbruker enn angitt, og bli brukt til intern undertrykking. I tråd med artikkel 1 i denne felles holdning skal det vurderes nøye hvilken type teknologi eller utstyr det dreier seg om, særlig om teknologien eller utstyret er ment for nasjonale sikkerhetsformål. Intern undertrykking omfatter blant annet tortur og annen grusom, umenneskelig eller nedverdigende behandling eller straff, summariske eller vilkårlige henrettelser, forsvinninger, vilkårlig frihetsberøvelse og andre alvorlige brudd på menneskerettighetene og de grunnleggende friheter, som angitt i relevante internasjonale menneskerettsinstrumenter, herunder Verdenserklæringen om menneskerettighetene og den internasjonale konvensjon om sivile og politiske rettigheter.

Medlemsstatene skal vurdere mottakerstatens holdninger til relevante prinsipper som er nedfelt i internasjonale humanitærrettsinstrumenter, og skal deretter:

c) avstå fra å utstede eksportlisens når det åpenbart er fare for at den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, kan bli brukt til å begå alvorlige brudd på internasjonal humanitærrett.

Kriterium 3

Den innenrikspolitiske situasjonen i den endelige bestemmelsesstaten som følge av eksisterende motsetninger eller væpnede konflikter

Medlemsstatene skal avstå fra å utstede eksportlisens som vil kunne fremprovosere eller forlenge væpnede konflikter eller forverre eksisterende motsetninger eller konflikter i den endelige bestemmelsesstaten.

Kriterium 4

Bevaring av regional fred, sikkerhet og stabilitet

Medlemsstatene skal avstå fra å utstede eksportlisens når det åpenbart er fare for at den påtenkte mottakeren vil bruke den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, til å angripe en annen stat eller til å tvinge gjennom territorialkrav med makt.

Ved vurderingen av denne risikoen skal medlemsstatene ta hensyn til blant annet følgende:

om det pågår, eller om det er sannsynlig at det kan oppstå, en væpnet konflikt mellom mottakerstaten og et annet land,

om det foreligger territorialkrav mot et naboland som mottakerstaten tidligere har forsøkt eller truet med å tvinge gjennom med makt,

om det er sannsynlig at den militære teknologien eller det militære utstyret vil bli brukt til andre formål enn legitime nasjonale sikkerhets- og forsvarsoppgaver i mottakerstaten,

at det er nødvendig å unngå å påvirke den regionale stabiliteten negativt i vesentlig grad.

Kriterium 5

Den nasjonale sikkerheten i medlemsstatene og i territorier der de eksterne forbindelser er en medlemsstats ansvar, samt den nasjonale sikkerheten i vennligsinnede og allierte land

Medlemsstatene skal ta hensyn til:

hvilken virkning den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, kan ha på deres egne, på andre medlemsstaters og på vennligsinnede og allierte lands forsvars- og sikkerhetsinteresser, samtidig som de erkjenner at dette forhold ikke må berøre hensynet til kriteriet om respekt for menneskerettighetene eller kriteriet om regional fred, sikkerhet og stabilitet,

risikoen for at den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, kan bli brukt mot deres egne eller andre medlemsstaters styrker og mot styrkene til vennligsinnede og allierte land.

Kriterium 6

Kjøperlandets atferd overfor verdenssamfunnet, særlig med hensyn til landets holdning til terrorisme, hvilke allianser det har inngått, og respekten for folkeretten

Medlemsstatene skal ta hensyn til blant annet kjøperlandets historikk når det gjelder:

støtte eller oppfordring til terrorisme og internasjonal organisert kriminalitet.

overholdelse av internasjonale forpliktelser, særlig om å avstå fra maktbruk, og av internasjonal humanitærrett.

forpliktelse om ikke-spredning og andre former for rustningskontroll og nedrustning, særlig med hensyn til undertegning, ratifisering og gjennomføring av relevante konvensjoner om rustningskontroll og nedrustning nevnt i kriterium 1 bokstav b).

Kriterium 7

Risiko for at den militære teknologien eller det militære utstyret skal bli ulovlig omsatt i kjøperlandet eller reeksportert på ugunstige vilkår

Ved vurderingen av hvilken virkning den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, kan ha på mottakerstaten, og av risikoen for at teknologien eller utstyret kan bli viderelevert til en uønsket sluttbruker eller bli anvendt til et uønsket formål, skal det tas hensyn til følgende:

mottakerstatens legitime forsvars- og sikkerhetsinteresser, også i tilknytning til eventuell deltakelse i FNs og andre fredsbevarende operasjoner,

mottakerstatens tekniske evne til å bruke teknologien eller utstyret,

mottakerstatens evne til å gjennomføre effektiv eksportkontroll,

risikoen for at teknologien eller utstyret vil bli reeksportert til uønskede bestemmelsessteder, og mottakerstatens historikk med hensyn til å overholde bestemmelser om reeksport eller innhente samtykke før reeksport som den eksporterende medlemsstaten finner det nødvendig å pålegge,

risikoen for at teknologien eller skal bli videresendt til terrororganisasjoner eller frittstående terrorister,

risikoen for teknologiervervelse gjennom ulovlig kopiering av produkter («reverse engineering») eller utilsiktet teknologioverføring.

Kriterium 8

Forenlighet mellom eksporten av militær teknologi eller militært utstyr og mottakerlandets økonomiske og tekniske evne, samtidig som det tas hensyn til at det er ønskelig at stater kan dekke sine legitime sikkerhets- og forsvarsbehov med minst mulig innsats av menneskelige og økonomiske ressurser til våpen

Medlemsstatene skal på bakgrunn av opplysninger fra relevante kilder, som rapporter fra FNs utviklingsprogram (UNDP), Verdensbanken, Det internasjonale valutafond (IMF) og Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling (OECD), vurdere om den planlagte eksporten i betydelig grad vil hindre en bærekraftig utvikling i mottakerstaten. De skal i denne forbindelse vurdere den forholdsmessige størrelsen på mottakerstatens militære og sosiale utgifter, idet de tar hensyn også til eventuell bilateral bistand eller bistand fra EU.

Vedlegg B – ATT artikkel 6 og artikkel 7

Artikkel 6 omfatter overførsler som er forbudt under avtalen. Dette innbefatter overførsler som medfører brudd på sanksjoner vedtatt av FNs sikkerhetsråd, herunder våpenembargoer, statenes øvrige traktatforpliktelser samt overførsler av våpen som eksportørstaten har kunnskap om at vil kunne bli brukt til å begå folkemord, forbrytelser mot menneskeheten eller krigsforbrytelser. Artikkel 6 innebærer også at våpen, ammunisjon og deler og komponenter som eksporteres, skal tilfredsstille kravene som stilles til krigføringsmidler i den humanitære folkeretten.

Artikkel 7 omhandler betingelser og kriterier for eksport av våpen og varer under avtalen. Kriteriene er knyttet til en forhåndsvurdering av mulige konsekvenser for fred og sikkerhet og risiko for brudd på internasjonale menneskerettigheter, internasjonal humanitærrett, internasjonale regler om terrorisme og regler om transnasjonal organisert kriminalitet. Hvis det er overveiende sannsynlig at slike negative konsekvenser kan inntreffe, skal eksporttillatelse ikke gis. Eksportørstaten skal i sin forhåndsvurdering også ta hensyn til risikoen for at våpeneksporten kan bli brukt til å gjennomføre alvorlig kjønnsbasert vold eller vold mot kvinner og barn.

Fotnoter

1)

Forsvarsmateriell som beskrevet på Utenriksdepartementets Liste I.

2)

Sivile produkter som har viktige militære anvendelsesområder. Beskrevet på Utenriksdepartementets Liste II.

3)

Tallene er fremstilt i tusen kroner.

4)

Tatt inn ved endring av retningslinjene 20.mai 2009