Prop. 141 LS

(2019–2020)
Proposisjon til Stortinget (forslag til lovvedtak og stortingsvedtak)

Endringer i lov 14. desember 2012 nr. 81 om gjennomføring i norsk rett av EØS-avtalen vedlegg V punkt 2 (forordning (EU) nr. 492/2011) om fri rørsle av arbeidstakarar innanfor EØS-området (EØS-arbeidstakarlova) og samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 302/2019 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) nr. 2016/589 om et europeisk nettverk for arbeidsformidling (EURES), tilgang til mobilitetstjenester for arbeidstakere og ytterligere integrasjon av arbeidsmarkedene og syv gjennomføringsbeslutninger

Tilråding fra Arbeids- og sosialdepartementet 21. september 2020, godkjent i statsråd samme dag. (Regjeringen Solberg)

Dokumentet på regjeringen.no

1 Proposisjonens hovedinnhold

I denne proposisjonen legger Arbeids- og sosialdepartementet frem forslag til endring i lov om fri rørsle av arbeidstakarar innanfor EØS-området (EØS-arbeidstakerlova) av 14. desember 2012 nr. 81, ved inkorporasjon av Europaparlements-og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13. april 2016 om et europeisk nettverk for arbeidsformidling (EURES), tilgang til mobilitetstjenester for arbeidstakere og ytterligere integrasjon av arbeidsmarkedene. Det foreslås at de syv tilhørende gjennomføringsbeslutninger, (EU) 2016/716, (EU) 2017/1255, (EU) 2017/1256, (EU) 2017/1257, (EU) 2018/170, (EU) 2018/1020 og (EU) 2018/1021, inntas i forskrift.

Forordning (EU) 2016/589 opphever tidligere Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 492/2011, kapittel II om arbeidsformidling. Forordning (EU) 2016/589 trådte i kraft i EU-medlemsstatene 12. mai 2016. Forordningen har som hovedformål å fremme jobbmobilitet i EU/EØS-området og skal legge til rette for fri bevegelighet av arbeidstakere gjennom et felles arbeidsnettverk i medlemsstatene.

Det bes også om samtykke til godkjennelse av EØS-komiteens beslutninger nr. 302/2019 av 13.desember 2019 om innlemmelse i EØS-avtalen forordning (EU) nr. 2016/589 og syv gjennomføringsbeslutninger.

Gjennomføringen av forordningen og gjennomføringsbeslutningene i norsk rett vil kreve lovendring og innebærer økonomiske konsekvenser. Stortingets samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning er derfor nødvendig etter Grunnloven § 26 annet ledd.

EØS-komiteens beslutning og Europaparlamentets- og rådsforordning (EU) nr. 2016/589 og de syv gjennomføringsbeslutningene i uoffisiell norsk oversettelse følger som trykte vedlegg til proposisjonen.

2 Bakgrunn for lovforslaget

Prinsippet i EØS-avtalen artikkel 1 om fri bevegelighet omfatter retten til innreise, opphold og arbeid i et annet medlemsland for borgere av en EØS-stat og familiene deres. Den frie personmobiliteten knytter seg til flere friheter, som fri bevegelse av arbeidskraft og retten til å etablere seg i en annen EØS-stat.

For å fremme fri bevegelighet av arbeidskraft har Kommisjonen sammen med medlemsstatene opprettet et europeisk arbeidsformidlingsnettverk, European Employment Services (EURES). Nettverket består av Kommisjonen og de offentlige arbeidsmarkedsetatene i EU/EØS-statene og Sveits. EURES som samarbeidsnettverk, slik det er beskrevet i Kommisjonens gjennomføringsbeslutning 2012/733/EU med bakgrunn i forordning (EU) nr. 492/2011, er hjemlet i Traktaten om den Europeiske Unions funksjonsmåte, se artikkel 46. Forordning (EU) nr. 492/2011 er del av EØS-avtalen vedlegg V om fri bevegelighet for arbeidstakere.

EURES-nettverket er et viktig samarbeid for å skape velfungerende arbeidsmarkeder for arbeidstakere i EU. Målet med EURES-nettverket er blant annet å styrke funksjonen, sammenhengen og integreringen av arbeidsmarkedene i EUs medlemsstater. Samarbeidet fremmer frivillig geografisk arbeidsmobilitet mellom EUs medlemsstater på et likeverdig grunnlag i overenstemmelse med EU-retten og nasjonal lovgivning og praksis.

Norge har deltatt i EURES siden 1994, og deltakelsen i EURES forvaltes av Arbeids- og velferdsetaten. Europakommisjonen lanserte 17. januar 2014 et forslag til en revisjon av EURES samarbeidet mellom de offentlige arbeidsformidlingsetatene i EU medlemsstatene, EØS-statene og Sveits. Resultatet ble forordning (EU) 2016/589. I tillegg kommer syv tilhørende gjennomføringsbeslutninger som skisserer nærmere anvendelse av bestemmelsene i forordningen. Innlemmelsen av forordning (EU) 2016/589 og gjennomføringsbeslutningene i EØS-avtalen og gjennomføringen i norsk rett er en forutsetning for at Norge fortsatt kan delta i EURES-samarbeidet.

3 Gjeldende rett: Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 492/2011

EU-regelverket for fri bevegelse av arbeidskraft innenfor EØS ble først gjennomført i norsk rett i EØS-arbeidstakerloven av 27. november 1992 nr. 112 som inkorporerte forordning (EØF) 1612/68. Forordning (EØF) 1612/68 ble senere erstattet av forordning (EU) 492/2011. Ved gjennomføring av forordningen (EU) 492/2011 ble den tidligere EØS-arbeidstakerloven opphevet og erstattet med en ny lov EØS-arbeidstakarlova. Lovens saklige virkeområde omhandler retten til fri bevegelse for arbeidstakere og deres familiemedlemmer i EØS-området.

Forordning 492/2011 sikrer fri bevegelse innenfor EØS-området, og oppstiller krav om at all forskjellsbehandling på grunnlag av nasjonalitet skal avskaffes når det gjelder sysselsetning, lønn og andre arbeidsvilkår. Forordning 492/2011 inneholder særskilte bestemmelser om arbeidsformidlingsnettverket EURES. Forordning (EU) 2016/589 og gjennomføringsbeslutningen som nå skal inntas i norsk rett fornyer dette regelverket og erstatter kapittel II om arbeidsformidling i forordning 492/2011.

4 Nærmere om Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589 gjelder for arbeidstakere som benytter retten til fri bevegelse innenfor EØS-området og familiene deres. For å sikre fri bevegelighet innenfor EØS-området gir forordningen nye regler for samarbeid innen EURES-nettverket og legger til rette for et felles rammeverk for samarbeid mellom medlemsstatene. Med dette omstruktureres den rettslige rammen, med det formål å bli ytterligere styrket.

Forordningen er delt inn i seks kapitler; kapittel I alminnelige bestemmelser, kapittel II nyoppretting av EURES-nettverket, kapittel III felles IT-plattform, kapittel IV støttetjenester, kapittel V utveksling av opplysninger og programplanleggingssyklus og kapittel VI avsluttende bestemmelser. Nedenfor gjengis i korte trekk innholdet i de ulike bestemmelsene i forordningen.

Kapittel I inneholder alminnelige bestemmelser. Artikkel 1 til 4, definerer formål og virkeområder for forordningen. Artikkel 3 definerer hva som skal forstås med offentlige arbeidsformidlinger, arbeidsformidlinger, ledig stilling, felles IT-plattform, grensearbeider og grenseoverskridende EURES-partnerskap.

Kapittel II inneholder bestemmelser om nyoppretting av EURES-nettverket. EURES-nettverket opprettes med denne forordningen på nytt, som betyr at eksisterende regelverket for EURES fastsatt i forordning (EU) 492/2011 og gjennomføringsbeslutning (EU) 2012/73 byttes ut med forordning 2016/589.

Artikkel 6 nedfeller målene for EURES-nettverket som blant annet innebærer å medvirke til å lette utøvelsen av retten til fri bevegelighet for arbeidstakere (EØS- avtalen artikkel 28), bidra til utjevning av arbeidsmarkedene og fremme frivillig geografisk og yrkesmessig mobilitet.

Artikkel 7 definerer sammensetningen til EURES-nettverket, som skal bestå av et europeisk samordningskontor, nasjonale samordningskontor, EURES-medlemmene og EURES-partene.

Artikkel 8 og 9 regulerer ansvarsområdene til Det europeiske samordningskontoret og de nasjonale samordningskontorene.

Artikkel 10 gir regler om utpeking av de offentlige arbeidsformidlingene som er relevante for aktivitetene i EURES-nettverket, til å være EURES-medlemmer. Hvert medlemsland skal sikre at de offentlige arbeidsformidlingene som har rollen som EURES-medlem oppfyller pliktene som følger av forordningen og at de minimum oppfyller minstevilkårene for yting av tjenester, listet opp i vedlegg I.

Artikkel 11 omhandler godkjenning av andre aktører som EURES-partnere, slik som private arbeidsformidlinger og bemanningsbyråer eller ideelle organisasjoner. Artikkelen beskriver hvordan private arbeidsformidlinger, bemanningsbyråer og andre aktører gjennom nasjonale godkjenningsordninger kan bli en del av nettverket og dermed levere EURES-tjenester.

Artikkel 12 gir nærmere beskrivelse av ansvarsområdene til EURES-medlemmene og partnere; blant annet skal alle ledige stillinger som er offentliggjort legges ut på EURES-portalen, i tillegg til jobbsøknader og CV-er der samtykke er gitt. Det skal videre utpekes ett eller flere kontaktpunkter, for eksempel et arbeidsformidlingskontor, hvor arbeidssøkere og arbeidsgivere kan få hjelp til arbeidsformidling og tilgang til støttetjenester.

Artikkel 13 understreker at alle organisasjonene som deltar i EURES-nettverket har et felles ansvar til å samarbeide om å aktivt fremme de mulighetene som arbeidsmobilitet gir over landegrensene.

Artikkel 14 omhandler sammensetningen av samordningsgruppen ved det europeiske samordningskontoret.

Artikkel 15 omhandler krav rundt felles identitet og varemerke av navnet «EURES».

Artikkel 16 gir regler om samarbeid og tiltak, blant annet medlemsstatene imellom og mellom EURES-nettverket og partene i arbeidslivet.

Kapittel III inneholder regelverk om en felles IT-plattform.

Artikkel 17 regulerer organiseringen av en felles IT-plattform (EURES-portalen). Formålet med felles IT-plattform er å samle alle ledige stillinger, jobbsøknader og CV-er som er offentliggjort gjennom offentlige arbeidsformidlinger, meldt inn av EURES-medlemmer og eventuelle EURES-partnere, og gjøre disse tilgjengelige i EURES-portalen.

Artikkel 18 gir regler om at EURES-medlemmene og -partnerne skal sikre at EURES-portalen er synlig og lett søkbar gjennom alle nasjonale jobbsøkingsportaler som de forvalter og at disse portalene er koblet til EURES-portalen. De offentlige arbeidsformidlingene skal sørge for at de organisasjonene som ligger under deres ansvar har en klart synlig lenke til EURES-portalen på alle nettportaler de forvalter.

Artikkel 19 understreker at en liste over ferdigheter, kompetanse og yrker skal vedtas og oppdateres i den såkalte europeiske klassifiseringen. Statene forpliktes som et minimum til å knytte sin nasjonale klassifisering opp mot den europeiske klassifiseringen. Innen tre år skal landene utarbeide registre med sammenligning av den nasjonale, regionale og sektorvise klassifiseringen og listen over den europeiske klassifiseringen. Registeret skal oppdateres jevnlig.

Artikkel 20 understreker at EURES-medlemmene og -partene har plikt til å yte gratis hjelp til arbeidssøkere og arbeidsgivere med registrering på EURES-portalen og sikre tilgjengelig informasjon om hvordan opplysninger kan oppdateres og endres.

Kapittel IV inneholder nærmere regler for støttetjenester.

Artikkel 21 til 28 gir regler om ulike støttetjenester. Prinsippene er nedfelt i artikkel 21 og gir medlemsstatene ansvar for å sikre at arbeidssøkere og arbeidsgivere så snart som mulig får tilgang til de nasjonale støttetjenestene. De skal legge til rette for brukervennlighet og lett tilgjengelige løsninger for å sikre arbeidssøkere og arbeidsgivere tilgang til grunnleggende informasjon om EURES-portalen, herunder jobbsøknad- og CV-basen og EURES-nettverket rekrutteringskanaler. Arbeidsgivere som ønsker å rekruttere arbeidssøkere fra andre stater skal få informasjon og veiledning om rekrutteringsmuligheter. Støtteordningen for arbeidssøkere skal være gratis.

Artikkel 26 skal blant annet sikre at arbeidssøker og arbeidsgiver lettere skal få tilgang til informasjon om skatt, arbeidskontrakter, pensjonsrettigheter, sykepenger, sosial sikring og aktive arbeidsmarkedstiltak.

Kapittel V har bestemmelser om utveksling av opplysninger og programplanleggingssyklus.

Artikkel 29 til 33 omhandler utveksling av opplysninger om strømmer og mønstre i arbeidskraftmobiliteten basert på statistikk fra Eurostat og nasjonale opplysninger.

Det skal utveksles opplysninger medlemsstatene imellom, særlig om under- og overskudd av arbeidskraft på sektorvise arbeidsmarkeder, herunder de mest sårbare gruppene i arbeidsmarkedet og de områder som er mest utsatt for arbeidsløshet. Det nasjonale samordningskontoret skal videre utarbeide årlige nasjonale arbeidsprogram for aktiviteter i EURES-nettverket. I programmet skal det blant annet opplyses om de viktigste aktivitetene som skal gjennomføres innen EURES-nettverket på nasjonalt plan, og hvis det er relevant, på tvers av landegrensene.

Kapittel VI inneholder de avsluttende bestemmelsene og viser blant annet til at tiltakene i den nye EURES-forordningen skal utføres i samsvar med regler om vern av personopplysninger, jf. artikkel 34.

Artikkel 38 opphever artikkel 23 og endrer artikkel 24 i nr. 2 i forordning (EU) 1296/2013 (EaSI-forordningen).

Artikkel 39 gjør endringer i forordning (EU) 492/2011; artikkel 11 og 12,13 nr. 2 artikkel 14–20 og artikkel 38 oppheves.

Artiklene 40 og 41 omhandler overgangsbestemmelser og ikrafttredelse.

5 Nærmere om gjennomføringsbeslutningene

De syv tilhørende gjennomføringsbeslutningene til forordning 2016/589 skisserer nærmere anvendelsen av de ulike bestemmelsene i forordningen.

1) Kommisjonens gjennomføringsbeslutning om mal for beskrivelsen av nasjonale systemer og prosedyrer for opptak av organisasjoner som EURES-medlemmer og partnere (EU) 2017/1255 av 11. juli 2017.

Beslutningen skisserer nærmere bestemmelser for anvendelse av forordning (EU) 2016/589 artikkel 11, og spesielt artikkel 11 nr. 8 om en mal for beskrivelsen av nasjonale systemer og prosedyrer for godkjenning av organisasjoner som EURES-medlemmer og -partnere, samt fremgangsmåten for utveksling av opplysninger mellom medlemsstatene.

2) Kommisjonens gjennomføringsbeslutning om utveksling av informasjon om nasjonale arbeidsprogrammer for EURES PÅ EU-nivå (EU) 2017/1256 av 11. juli 2017.

Gjennomføringsbeslutningen skisserer nærmere bestemmelser for anvendelsen av forordning (EU) 2016/589 artikkel 31, og spesielt artikkel 31 nr. 5 om maler og prosedyrer for utveksling av informasjon om de nasjonale arbeidsprogrammene for EURES-nettverket på EU-nivå.

3) Kommisjonens gjennomføringsbeslutning (EU) 2017/1257 av 11.juli 2017 om tekniske standarder og formater som kreves for å etablere et ensartet system for matching av stillingsutlysninger med jobbsøknader og CV-er på EURES-portalen.

Beslutningen skisserer nærmere bestemmelser for anvendelsen av artikkel 17 nr. 8 om tekniske standarder og formater som kreves for et enhetlig system for å muliggjøre matching av ledige stillinger med jobbsøknader og CV-er på EURES-portalen.

4) Kommisjonens gjennomføringsbeslutning om lister over ferdigheter, kompetanser og yrker (EU) 2018/1020 av 18. juli 2018.

Gjennomføringsbeslutningen beskriver prosedyrene for oppdatering av listen over ferdigheter, kompetanser og yrker i den europeiske klassifikasjonen som skal brukes til driften av EURES’ felles IT-plattform og gjennomgang av denne listen som antas å understøtte et slikt felles rammeverk for et mer velfungerende arbeidsmarked i EU/EØS-området.

5) Kommisjonens gjennomføringsbeslutning (EU) 2018/1021 av 18. juli 2018.

Denne beslutningen skisserer nærmere bestemmelser for anvendelse av artikkel 19 (6). Beslutningen fastlegger de tekniske standarder og formater som er nødvendige for automatisk matching gjennom den felles IT-plattformen ved bruk av den europeiske klassifikasjonen og interoperabilitet mellom nasjonale systemer og den europeiske klassifikasjonen som antas å understøtte et slikt felles rammeverk for et mer velfungerende arbeidsmarked i EU/EØS-området.

6) Kommisjonens gjennomføringsbeslutning for innsamling og analyse av data til å overvåke og evaluere EURES (EU) 2018/170 av 2. februar 2018.

Gjennomføringsbeslutningen skisserer nærmere bestemmelser for anvendelse av artikkel 32 (3) om fastsettelse av ensartede detaljerte spesifikasjoner for innsamling og analyse av data med tanke på å overvåke og evaluere hvordan EURES-nettverket fungerer ved å fastsette resultatdimensjonene som skal måles, resultatindikatorer, mulige datakilder og prosesser for innsamling og analyse av data.

7) Kommisjonens gjennomføringsbeslutning (EU) 2016/716 av 11. mai 2016.

Gjennomføringsbeslutningen opphever tidligere gjennomføringsbeslutning (EU) 2012/733 som gjennomfører Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 492/2011, hva gjelder klarering og formidling av ledige stillinger og søknader om arbeid og om re-etablering av EURES.

6 Høring

6.1 Forslagene i høringsnotatet

Arbeids-og sosialdepartementet sendte 29. april 2020 på høring forslag til endringer i EØS-arbeidstakarlova ved inkorporering av EURES-regelverket i norsk rett.

Forslaget innebærer at forordning (EU) 2016/589 og syv gjennomføringsbeslutninger inntas i norsk rett. Som ved gjennomføringen av tidligere forordning (EU) nr. 492/2011, skal også den nye forordningen tas inn i norsk rett, ord for ord, men med de nødvendige tilpasningene slik at forordningen nå skal gjelde i EØS-stater. Forordning (EU) 2016/589 erstatter kapittel II om arbeidsformidling i forordning 492/2011.

Artikkel 39 i forordning 2016/589 regulerer endringen av forordning 492/2011 og gir en opplisting av hvilke artikler i forordning 492/2011 som oppheves ved ikrafttredelsen av forordning 2016/589. Den nye forordningen endrer regelverket for samarbeidet innen EURES-nettverket (EU) 492/2011. Det nye regelverket vil legge til rette for et velfungerende arbeidsmarked i EØS-området.

Forordning (EU) 2016/589 skal særlig sikre at EURES-nettverket blir mer effektivt og brukervennlig ved å tilpasse informasjon til arbeidsgivere som søker etter arbeidskraft, og til arbeidssøkere som ønsker å flytte til en annen EØS-stat. Det er viktig at denne informasjonen kommer tydelig frem i lovforslaget.

Departementet har derfor sendt et forslag på høring for å få innspill på hvordan reglene i EØS-arbeidstakarlova mest hensiktsmessig bør struktureres. Da forordningen og de syv gjennomføringsbeslutningene knytter seg alle til samme lov, og samme saksfelt, har departementet vurdert det som hensiktsmessig å samle reglene i én lov. Departementet foreslo på denne bakgrunn at forordning 2016/589 om et europeisk nettverk for arbeidsformidling (EURES), tilgang til mobilitetstjenester for arbeidstakere og ytterligere integrasjon av arbeidsmarkedene, inkorporeres «som sådan».

Departementet vurderte hvordan endringene i EØS-arbeidstakarlova burde struktureres, og hadde følgende forslag i høringsnotatet:

Forordning (EU) 2016/589 inkorporeres i sin helhet slik at EØS arbeidstakarlova gjennomfører både forordning (EU) 492/2011 og (EU) 2016/589

lovens tittel endres

ordlyden i §§ 1 og 4 endres

forordning (EU) 2016/589 og de syv tilhørende gjennomføringsbeslutningene legges som vedlegg 2 til loven, mens forordning (EU) 492/2011, blir vedlegg 1.

Departementet ønsket å synliggjøre at kapittel II i forordning (EU) 492/2011 blir opphevet og erstattet med reglene i forordning (EU) 2016/589. Departementet foreslo at i vedlegg 1, i kapittel II, inntas en setning innledningsvis om at dette kapittelet er opphevet og erstattet med reglene i vedlegg 2 og at teksten i kapittel II kunne fjernes i sin helhet. Kapittel II vil da kun bestå av merknaden med henvisning til vedlegg 2.

Departementet ba i høringsnotat om synspunkter på om det på denne måten klart fremgår at kapittel II i forordning (EU) 492/2011, er opphevet og erstattet med de nye reglene i forordning (EU) 2016/589.

EØS-avtalen fastsetter ingen formelle krav til hvordan gjennomføringsbeslutninger skal gjennomføres. Det er opp til det enkelte land å vurdere om de skal gjennomføres ved inkorporasjon, transformasjon eller om det ikke er nødvendig med formelle rettsregler. I høringsnotatet foreslo departementet at gjennomføringsbeslutningene også tas inn i loven ved inkorporasjon og ba høringsinstansene om en tilbakemelding på det.

Høringsbrevet ble sendt til følgende instanser:

Departementene

Arbeids- og velferdsdirektoratet

Arbeidstilsynet

Digitaliseringsdirektoratet

Direktorat for forvaltning og økonomistyring

Næringslivets Hovedorganisasjon

Landsorganisasjonen

Manpower Group

Adecco

6.2 Høringsuttalelsene

De fleste høringsinstansene hadde ingen merknader til høringsforslaget.

Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO) er positive til lovforslaget fordi en styrking av og teknologisk modernisering av EURES-samarbeidet kan være positivt for mobilitet av arbeidskraft.

Digitaliseringsdirektoratet (Digdir) støtter også innlemming av forordningen i norsk rett slik høringsnotatet foreslår. Direktoratet har ansvar for samordning i offentlig sektor og mot EU innen digitalisering.

Justis- og beredskapsdepartementet har ingen merknader til de materielle sidene av høringsforslaget, men enkelte merknader til den lovtekniske utformingen av lovforslaget. Justis-og beredskapsdepartementet foreslår at at lovens § 1 ledd annet punktum oppheves og at § 4 forblir uendret. Det foreslås også at de syv gjennomføringsbeslutningene ikke inntas i loven men inntas i forskrift. Dette fordi slike gjennomføringsbeslutninger normalt har et innhold som tilsier gjennomføring i forskrift.

6.3 Departementes vurderinger og forslag

I høringsomgangen er det ikke kommet innvendinger verken mot reglene i forordningen som sådan eller forslaget om at den skal gjennomføres i norsk rett gjennom vedlegg til EØS-arbeidstakarlova. Departementet viser til forslaget. Reglene i forordning (EU) 492/2011 er tidligere gjennomført i norsk rett i EØS-arbeidstakarlova fra 14. desember 2012 nr. 81. Departementet foreslår at regelverket i forordning (EU) 589/2016 inkorporeres i norsk rett i EØS-arbeidstakarlova. Forordning (EU) 2016/589 erstatter kapittel II om arbeidsformidling i forordning 492/2011. Tidligere kapittel II oppheves. De lovtekniske endringene som Justis-og beredskapsdepartementet har foreslått inntas i lovforslaget. De syv gjennomføringsbeslutningene inntas i forskrift i tråd med Justis- og beredskapsdepartementets forslag.

7 EØS-komiteens beslutning nr. 302/2019

EØS-komiteens beslutning nr. 302/2019 av 13. desember 2019 innebærer at EØS-avtalens vedlegg V om fri bevegelighet av arbeidstakere endres.

Beslutningen inneholder en fortale og fem artikler. I fortalen vises det til EØS-avtalen, og særlig artikkel 98, som gjør det mulig å endre vedleggene til EØS-avtalen ved beslutning i EØS-komiteen.

Artikkel 1 slår fast at Europaparlaments-og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13.april 2016 om et europeisk nettverk for arbeidsformidling (EURES), tilgang til mobilitetstjenester for arbeidstakere og ytterligere integrasjon av arbeidsmarkedene og syv gjennomføringsbeslutninger, tas inn i EØS-avtalen og erstatter kapittel II i Europaparlaments-rådsforordning (EU) 492/2011.

Artikkel 1 inneholder flere tekniske EØS-tilpasninger, som for eksempel at TFEU skal erstattes med EØS-avtalen og unionsborger skal erstattes av EØS-borgere og borgere av EFTA-statene jf. artikkel 1 (2) (a) (b).

Artikkel 3 og 4 inneholder sedvanlige bestemmelse om gyldigheten av bl.a av norsk språkversjon og ikrafttedelse av beslutningen.

8 Økonomiske og administrative konsekvenser

Forordningen medfører økonomiske og administrative konsekvenser i selve leveringen og koordineringsarbeidet av EURES-tjenesten. Det er kostnader knyttet til utviklingen av IKT-løsninger. Det gjelder spesielt løsningene knyttet til eksport av stillinger og CV-er fra Arbeids- og velferdsetatens stillings- og CV-database til EURES-portalen, koblingen av nasjonale klassifiseringer for yrker og ferdigheter mot den europeiske klassifiseringsstandarden, samt delingen av annen arbeidsmarkedsinformasjon.

Utviklingskostnadene for å sikre at stillinger og CV-er blir eksportert til EURES-portalen etter de krav som gjelder, for å sikre kobling mot den europeiske klassifiseringen og sikre deling av arbeidsmarkedsinformasjon, er estimert til å utgjøre om lag 15, 5 millioner kroner.

I tillegg vil det påløpe drifts- og vedlikeholdskostnader knyttet til IKT. Videre vil det påligge administrative kostnader i koordineringsarbeidet tilknyttet det nasjonale EURES-nettverket av EURES-medlemmer og EURES-partnere, slik som drift av den nasjonale godkjenningsordningen for nye private EURES-medlemmer og EURES-partnere, samt i leveringen av EURES-tjenesten. I den nye EURES-strukturen vil NAV region/fylke være EURES-medlemmer. Utgiftene vil strekke seg over tid og vil bli dekket innenfor gjeldende budsjettramme under kap. 605 Arbeids- og velferdsetaten, post 01 Driftsutgifter.

9 Meknader til de enkelte bestemmelsene

Til EØS-arbeidstakarlova av 14. desember 2012 nr. 81

Ny lovtittel forenkles til lov om fri rørsle av arbeidstakarar innanfor EØS-området mv. (EØS-arbeidstakarlova).

Til EØS-arbeidstakarlova § 1

Det tas inn en ny henvisning til forordning (EU) nr. 2016/589 i bestemmelsen som innebærer at forordningen (EU) nr. 2016/589 gjelder som norsk lov.

10 Konklusjon og tilrådning

Norge har allerede gjennom implementeringen av forordning (EU) 492/2011 i stor grad forpliktet seg til å gjennomføre forpliktelsene etter forordningen. Forordning (EU) 2016/589 (EURES) og de syv gjennomføringsbeslutningene har som formål å fremme jobbmobilitet i EU/EØS området og skal legge til rette for fri bevegelighet av arbeidskraft gjennom et felles rammeverk for samarbeid mellom medlemsstatene.

Arbeids-og sosialdepartementet ber derfor om Stortingets samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 302/2019 av 13.desember 2019 om endringen av EØS-avtalens vedlegg V om fri bevegelighet av arbeidstakere.

Tilråding

Arbeids- og sosialdepartementet

tilrår:

At Deres Majestet godkjenner og skriver under et framlagt forslag til proposisjon til Stortinget om endringer i lov 14. desember 2012 nr. 81 om gjennomføring i norsk rett av EØS-avtalen vedlegg V punkt 2 (forordning (EU) nr. 492/2011) om fri rørsle av arbeidstakarar innanfor EØS-området (EØS-arbeidstakarlova) og samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 302/2019 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) nr. 2016/589 om et europeisk nettverk for arbeidsformidling (EURES), tilgang til mobilitetstjenester for arbeidstakere og ytterligere integrasjon av arbeidsmarkedene og syv gjennomføringsbeslutninger.

Vi HARALD, Norges Konge,

stadfester:

Stortinget blir bedt om å gjøre vedtak til lov om endringer i lov 14. desember 2012 nr. 81 om gjennomføring i norsk rett av EØS-avtalen vedlegg V punkt 2 (forordning (EU) nr. 492/2011) om fri rørsle av arbeidstakarar innanfor EØS-området (EØS-arbeidstakarlova) og samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 302/2019 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) nr. 2016/589 om et europeisk nettverk for arbeidsformidling (EURES), tilgang til mobilitetstjenester for arbeidstakere og ytterligere integrasjon av arbeidsmarkedene og syv gjennomføringsbeslutninger i samsvar med et vedlagt forslag.

A Forslag
til lov om endringer i lov 14. desember 2012 nr. 81 om gjennomføring i norsk rett av EØS-avtalen vedlegg V punkt 2 (forordning (EU) nr. 492/2011) om fri rørsle av arbeidstakarar innanfor EØS-området (EØS-arbeidstakarlova)

I

I lov 14.desember 2012 nr. 81 om gjennomføring i norsk rett av EØS avtalen vedlegg V punkt 2 (forordning (EU) nr. 492/2011) om fri rørsle av arbeidstakarar innanfor EØS-området gjøres følgende endringer:

Lovens tittel skal lyde:

Lov om fri rørsle av arbeidstakarar innanfor EØS mv. (EØS-arbeidstakarlova).

§ 1 skal lyde:

EØS-avtalen vedlegg V nr. 2 (forordning (EU) nr. 492/2011 som endret ved forordning (EU) nr. 2016/589) om fri rørsle av arbeidstakarar og vedlegg V nr. 9 (forordning (EU) nr. 2016/589) om eit europeisk nettverk for arbeidsformidlingar (EURES), tilgang til mobilitetstenester for arbeidstakarar og ytterlegare integrasjon av arbeidsmarknadene gjeld som lov med dei tilpassingane som følgjer av vedlegg V, protokoll 1 til avtalen og avtalen elles.

II

Loven gjelder fra den tid Kongen bestemmer.

B Forslag
til vedtak om samtykke til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 302/2019 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) nr. 2016/589 om et europeisk nettverk for arbeidsformidling (EURES), tilgang til mobilitetstjenester for arbeidstakere og ytterligere integrasjon av arbeidsmarkedene og syv gjennomføringsbeslutninger

I

Stortinget samtykker til godkjenning av EØS-komiteens beslutning nr. 302/2019 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning (EU) nr. 2016/589 om et europeisk nettverk for arbeidsformidling (EURES), tilgang til mobilitetstjenester for arbeidstakere og ytterligere integrasjon av arbeidsmarkedene og syv gjennomføringsbeslutninger.

Vedlegg 1
Avgjerd i EØS-komiteen nr. 302/2019 av 13. desember 2019 om endring av vedlegg V (Fri rørsle for arbeidstakarar) og protokoll 31 (om samarbeid på særlege område utanfor dei fire fridommane) til EØS-avtala

EØS-KOMITEEN HAR –

med tilvising til avtala om Det europeiske økonomiske samarbeidsområdet, heretter kalla EØS-avtala,

særleg artikkel 86 og 98,

og ut frå desse synsmåtane:

1. Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13. april 2016 om eit europeisk nettverk for arbeidsformidlingar (EURES), tilgang til mobilitetstenester for arbeidstakarar og ytterlegare integrasjon av arbeidsmarknadene, og om endring av forordning (EU) nr. 492/2011 og (EU) nr. 1296/2013[1] skal takast inn i EØS-avtala.

2. Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2016/716 av 11. mai 2016 om oppheving av gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU om gjennomføring av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 492/2011 med omsyn til arbeidsformidling og vidareføring av EURES[2] skal takast inn i EØSavtala.

3. Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2017/1255 av 11. juli 2017 om ein mal som gjer greie for dei nasjonale systema og framgangsmåtane for godkjenning av organisasjonar som EURESmedlemmer og -partnarar[3] skal takast inn i EØS-avtala.

4. Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2017/1256 av 11. juli 2017 om malar og framgangsmåtar for utveksling av opplysningar på unionsplan om dei nasjonale arbeidsprogramma til EURES-nettverket[4] skal takast inn i EØS-avtala.

5. Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2017/1257 av 11. juli 2017 om dei tekniske standardane og formata som er naudsynte for å innføre eit einsarta system som gjer det mogleg å kople ledige stillingar saman med jobbsøknader og CV-ar på EURES-portalen[5] skal takast inn i EØS-avtala.

6. Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2018/170 av 2. februar 2018 om einsarta detaljerte spesifikasjonar for datainnsamling og -analyse med sikte på overvaking og vurdering av verkemåten til EURES-nettverket[6] skal takast inn i EØS-avtala.

7. Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2018/1020 av 18. juli 2018 om vedtaking og ajourføring av lista over ferdigheiter, kompetansar og yrke i den europeiske klassifiseringa til bruk ved automatisert matching gjennom den felles IT-plattforma for EURES[7] skal takast inn i EØSavtala.

8. Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2018/1021 av 18. juli 2018 om vedtaking av dei tekniske standardane og formata som er naudsynte for å gjennomføre automatisert matching gjennom den felles IT-plattforma, ved bruk av den europeiske klassifiseringa og samverknaden mellom nasjonale system og den europeiske klassifiseringa[8] skal takast inn i EØS-avtala. 2020/EØS/14/30 5.3.2020 EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende Nr. 14/53

9. Gjennomføringsavgjerd (EU) 2016/716 opphevar Kommisjonens gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU[9] , som er teken inn i EØS-avtala og difor skal opphevast i EØS-avtala.

10. Vedlegg V og protokoll 31 til EØS-avtala bør difor endrast –

TEKE DENNE AVGJERDA:

Artikkel 1

I vedlegg V til EØS-avtala vert det gjort følgjande endringar:

1. I nr. 2 (europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 492/2011) vert følgjande lagt til «, endret ved: – 32016 R 0589: Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13. april 2016 (EUT L 107 av 22.4.2016, s. 1).»

2. Etter nr. 8 (europaparlaments- og rådsdirektiv 2014/54/EU) skal nye nr. 9–9f lyde:

«9. 32016 R 0589: Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13. april 2016 om eit europeisk nettverk for arbeidsformidlingar (EURES), tilgang til mobilitetstenester for arbeidstakarar og ytterlegare integrasjon av arbeidsmarknadene, og om endring av forordning (EU) nr. 492/2011 og (EU) nr. 1296/2013 (EUT L 107 av 22.4.2016, s. 1).

For føremåla med denne avtala skal føresegnene i forordninga lesast med følgjande tilpassingar:

a. Orda ‘artikkel 45 i TVEU’ vert bytte ut med orda ‘artikkel 28 i EØS-avtala’.

b. Ordet ‘unionsborgarane’ vert bytt ut med orda ‘borgarar frå EU-medlemsstatane og EFTA-statane’.

c. I artikkel 6:

i. tilvisingar til artikkel 3 i traktaten om Den europeiske unionen og til artikkel 145 i traktaten om verkemåten til Den europeiske unionen skal ikkje gjelde.

ii. i bokstav d) vert orda ‘i samsvar med unionsretten’ bytte ut med orda ‘i samsvar med gjeldande regelverk i medhald av EØS-avtala’.

d. I artikkel 9 nr. 4 bokstav c) vert orda ‘EU-reglar og -ordningar’ bytte ut med orda ‘gjeldande reglar og ordningar i medhald av EØS-avtala’.

e. I artikkel 34 vert ordet ‘unionsretten’ bytt ut med orda ‘gjeldande regelverk i medhald av EØS-avtala’.

9a. 32017 D 1255: Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2017/1255 av 11. juli 2017 om ein mal som gjer greie for dei nasjonale systema og framgangsmåtane for godkjenning av organisasjonar som EURES-medlemmer og -partnarar (EUT L 179 av 12.7.2017, s. 18).

9b. 32017 D 1256: Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2017/1256 av 11. juli 2017 om malar og framgangsmåtar for utveksling av opplysningar på unionsplan om dei nasjonale arbeidsprogramma til EURES-nettverket (EUT L 179 av 12.7.2017, s. 24).

9c. 32017 D 1257: Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2017/1257 av 11. juli 2017 om dei tekniske standardane og formata som er naudsynte for å innføre eit einsarta system som gjer det mogleg å kople ledige stillingar saman med jobbsøknader og CV-ar på EURESportalen (EUT L 179 av 12.7.2017, s. 32). Nr. 14/54 EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende 5.3.2020

9d. 32018 D 0170: Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2018/170 av 2. februar 2018 om einsarta detaljerte spesifikasjonar for datainnsamling og -analyse med sikte på overvaking og vurdering av verkemåten til EURES-nettverket (EUT L 31 av 3.2.2018, s. 104).

9e. 32018 D 1020: Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2018/1020 av 18. juli 2018 om vedtaking og ajourføring av lista over ferdigheiter, kompetansar og yrke i den europeiske klassifiseringa til bruk ved automatisert matching gjennom den felles IT-plattforma for EURES (EUT L 183 av 19.7.2018, s. 17).

9f. 32018 D 1021: Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2018/1021 av 18. juli 2018 om vedtaking av dei tekniske standardane og formata som er naudsynte for å gjennomføre automatisert matching gjennom den felles IT-plattforma, ved bruk av den europeiske klassifiseringa og samverknaden mellom nasjonale system og den europeiske klassifiseringa (EUT L 183 av 19.7.2018, s. 20).» Teksta i nr. 2a (Kommisjonens gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU) utgår.

Artikkel 2

I EØS-avtala protokoll 31 artikkel 15 nr. 8 tredje strekpunktet første leddet (europaparlamentets- og rådsforordning (EU) nr. 1296/2013) vert følgjande lagt til:

«, endret ved:

32016 R 0589: Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13. april 2016 (EUT L 107 av 22.4.2016, s. 1).»

Artikkel 3

Teksta til forordning (EU) 2016/589 og gjennomføringsavgjerd (EU) 2017/1255, (EU) 2017/1256, (EU) 2017/1257, (EU) 2018/170, (EU) 2018/1020 og (EU) 2018/1021 på islandsk og norsk, som vil verte kunngjord i EØS-tillegget til Tidend for Den europeiske unionen, skal verte gyldig.

Artikkel 4

Denne avgjerda tek til å gjelde 14. desember 2019, på det vilkåret at alle meldingar etter artikkel 103 nr. 1 i EØS-avtala er sende inn.

Artikkel 5

Denne avgjerda skal kunngjerast i EØS-avdelinga av og EØS-tillegget til Tidend for Den europeiske unionen.

Utferda i Brussel, 13. desember 2019.

For EØS-komiteen

Gunnar Pálsson

Formann

Vedlegg 2
Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13. april 2016 om eit europeisk nettverk for arbeidsformidlingar (EURES), tilgang til mobilitetstenester for arbeidstakarar og ytterlegare integrasjon av arbeidsmarknadene, og om endring av forordning (EU) nr. 492/2011 og (EU) nr. 1296/2013

EUROPAPARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPEISKE UNIONEN HAR

med tilvising til traktaten om verkemåten til Den europeiske unionen, særleg artikkel 46,

med tilvising til framlegget frå Europakommisjonen,

etter oversending av utkast til regelverksakt til dei nasjonale parlamenta,

med tilvising til fråsegna frå Det europeiske økonomi- og sosialutvalet[10] ,

med tilvising til fråsegna frå Regionutvalet[11] ,

etter den ordinære regelverksprosessen[12] og

ut frå desse synsmåtane:

1) Fri rørsle for arbeidstakarar er forankra i artikkel 45 i traktaten om verkemåten til Den europeiske unionen (TVEU), og er ein av dei grunnleggjande fridommane til unionsborgarane og ei av søylene i den indre marknaden. Gjennomføringa av denne fridommen er utvikla vidare i unionsretten og har som føremål å sikre at unionsborgarane og familiemedlemmene deira kan utøve rettane sine fullt ut.

2) Fri rørsle for arbeidstakarar er eitt av dei grunnleggjande elementa for å utvikle ein meir integrert arbeidsmarknad i Unionen, medrekna grenseregionar, som skal gjere det lettare for arbeidstakarar å flytte på seg og dermed auke mangfaldet og medverke til sosial integrasjon i heile Unionen og til integrasjon av personar som er stengde ute frå arbeidsmarknaden. Fri rørsle medverkar òg til å finne dei rette kvalifikasjonane til ledige stillingar og fjerne flaskehalsar på arbeidsmarknaden.

3) Ved europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 492/2011[13] vart det innført ordningar for arbeidsformidling og utveksling av opplysningar, og ved Kommisjonens gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU[14] vart det fastsett føresegner om verkemåten til eit europeisk nettverk for arbeidsformidlingar (EURES-nettverket) i samsvar med den nemnde forordninga. Dei nemnde rammereglane må reviderast for å spegle av nye mobilitetsmønster, auka krav til mobilitet på rettferdig grunnlag, endringar i teknologien for deling av opplysningar om ledige stillingar, måten arbeidstakarar og arbeidsgjevarar kan nytte ulike rekrutteringskanalar på, og den stadig viktigare rolla som andre formidlarar på arbeidsmarknaden enn dei offentlege arbeidsformidlingane spelar i samband med ytinga av rekrutteringstenester.

4) For å gjere det lettare for arbeidstakarar med rett til å arbeide i ein annan medlemsstat å utøve ein slik rett på ein effektiv måte, kan alle unionsborgarar som har rett til å ta arbeid, få hjelp til dette i medhald av denne forordninga, både til seg sjølv og til familiemedlemmene sine i samsvar med artikkel 45 i TVEU. Medlemsstatane bør gje den same tilgangen til alle tredjestatsborgarar som i samsvar med unionsretten eller nasjonal lovgjeving har rett til å verte handsama på same måte som deira eigne borgarar på dette området. Denne forordninga rører ikkje ved dei reglane som tredjestatsborgarar har til å få tilgang til nasjonale arbeidsmarknader, og som er fastsette i den relevante unionsretten og nasjonale lovgjevinga.

5) Arbeidsmarknadene vert stadig meir avhengige av kvarandre, noko som krev ei styrking av samarbeidet mellom arbeidsformidlingar, òg i grenseregionane, for å skape fri rørsle for alle arbeidstakarar gjennom frivillig arbeidskraftmobilitet innanfor Unionen på eit rettferdig grunnlag og i samsvar med unionsretten og nasjonal lovgjeving og praksis i medhald av artikkel 46 bokstav a) i TVEU. Difor bør det innførast ei ramme for samarbeid mellom Kommisjonen og medlemsstatane om arbeidskraftmobilitet i Unionen. Denne ramma bør samle ledige stillingar frå heile Unionen og gjere det mogleg å søkje desse ledige stillingane, innføre ordningar for tilhøyrande støttetenester for arbeidstakarar og arbeidsgjevarar, og fastsetje ein felles metode for å utveksle dei opplysningane som er naudsynte for å leggje til rette for eit slikt samarbeid.

6) Domstolen til Den europeiske unionen (heretter kalla «Domstolen») har vurdert det slik at omgrepet «arbeidstakar» i artikkel 45 i TVEU må få ei EU-rettsleg tyding og verte definert i samsvar med objektive kriterium som kjenneteiknar rettane og pliktene til arbeidstakarar i eit arbeidstilhøve. For å verte rekna som arbeidstakar må ein person utøve ei faktisk og reell verksemd, bortsett frå verksemd av eit så lite omfang at ho vert rekna som ei marginal tilleggsteneste. Det viktigaste kjenneteiknet på eit arbeidstilhøve vert rekna for å vere at ein person i eit visst tidsrom yter tenester for og under leiing av ein annan person mot vederlag[15] . Omgrepet «arbeidstakar» har i visse tilfelle vorte rekna for å omfatte personar som har ein lærlingplass[16] eller ein praktikantplass[17] .

7) Domstolen har konsekvent slått fast at fri rørsle for arbeidstakarar er ein av hjørnesteinane i Unionen, og at føresegnene om denne fridommen difor må gjevast ei vid tolking[18] . Domstolen har slått fast at fri rørsle for arbeidstakarar i medhald av artikkel 45 i TVEU òg medfører visse rettar for medlemsstatsborgarar som flyttar innanfor Unionen for å søkje arbeid[19] . For føremåla med denne forordninga bør difor omgrepet «arbeidstakar» forståast som å omfatte arbeidssøkjande, uansett om dei er i eit arbeidstilhøve på det aktuelle tidspunktet, eller ikkje.

8) For å lette arbeidskraftmobiliteten innanfor Unionen bad Det europeiske rådet i pakta om vekst og sysselsetjing om at det skulle undersøkjast om EURES-nettverket kan utvidast til òg å omfatte lærling- og praktikantplassar. Lærling- og praktikantplassar bør vere omfatta av denne forordninga, så framt dei utvalde søkjarane er i eit arbeidstilhøve. Medlemsstatane bør kunne utelate visse kategoriar av lærling- og praktikantplassar frå arbeidsformidlinga for å sikre samanhengen i og verkemåten til utdanningssystema sine, og for å ta omsyn til behovet for å utforme aktive arbeidsmarknadstiltak med utgangspunkt i behova til dei arbeidstakarane som desse tiltaka er retta mot. Det bør takast omsyn til rådsrekommandasjon av 10. mars 2014 om ei kvalitetsramme for praktikantplassar[20] for å betre kvaliteten på praktikantplassar, særleg når det gjeld lærings- og utdanningsinnhald og arbeidsvilkår, med sikte på å forenkle overgangen frå utdanning, arbeidsløyse eller inaktivitet til arbeid. I samsvar med den nemnde rekommandasjonen bør rettane og arbeidsvilkåra til praktikantar i medhald av gjeldande unionsrett og nasjonal lovgjeving respekterast.

9) Dei opplysningane om tilbod om lærling- og praktikantplassar som er nemnde i denne forordninga, kan utfyllast med nettbaserte verktøy og tenester som Kommisjonen eller andre aktørar har utvikla, noko som gjev arbeidsgjevarar høve til å kome i direkte kontakt med arbeidstakarar om moglege lærling- og praktikantplassar i heile Unionen.

10) Sidan starten i 1994 har EURES vore eit nettverk for samarbeid mellom Kommisjonen og dei offentlege arbeidsformidlingane som tilbyr arbeidstakarar og arbeidsgjevarar og alle unionsborgarar som ønskjer å dra nytte av prinsippet om fri rørsle for arbeidstakarar, informasjon, råd og rekruttering eller arbeidsformidling gjennom nettverket sitt av personar og gjennom verktøy som er tilgjengelege på den europeiske jobbmobilitetsportalen på internett (EURES-portalen). Det trengst ein meir einsarta bruk av arbeidsformidling, støttetenester og utveksling av opplysningar om arbeidskraftmobilitet innanfor Unionen. For å verte ytterlegare styrkt, bør EURES-nettverket difor innførast på nytt og omorganiserast som ein del av dei reviderte rammereglane. Det bør fastsetjast kva roller og ansvarsområde dei ulike organisasjonane som deltek i EURES-nettverket, skal ha.

11) Samansetnaden til EURES-nettverket bør vere fleksibel nok til å kunne tilpasse seg endringar i utviklinga på marknaden for rekrutteringstenester. Framveksten av ei rekkje ulike arbeidsformidlingar tyder på at det trengst ein samordna innsats frå Kommisjonen og medlemsstatane for å utvide EURES-nettverket til å verte hovudverktøyet for yting av rekrutteringstenester i heile Unionen. Ei utviding av medlemskapskrinsen i EURES-nettverket vil kunne gje sosiale, økonomiske og finansielle føremoner og kan òg medverke til å utvikle nyskapande former for læring og samarbeid, mellom anna for kvalitetsstandardar for ledige stillingar og støttetenester på nasjonalt, regionalt og lokalt plan og på tvers av landegrensene.

12) Ei utviding av EURES-nettverket vil effektivisere tenesteytinga ved å fremje partnarskap og styrkje komplementariteten og kvaliteten, og vil kunne auke marknadsdelen til EURES-nettverket i og med at nye deltakarar vil gjere ledige stillingar, jobbsøknader og CV-ar tilgjengelege og tilby støttetenester til arbeidstakarar og arbeidsgjevarar.

13) Alle organisasjonar, medrekna offentlege og private arbeidsformidlingar eller arbeidsformidlingar innanfor den tredje sektoren, som pliktar seg til å oppfylle alle kriteria og utføre alle dei oppgåvene som er fastsette i denne forordninga, bør kunne verte EURES-medlem.

14) Visse organisasjonar vil ikkje vere i stand til å utføre alle dei oppgåvene som krevst av EURES-medlemmer etter denne forordninga, men vil likevel kunne gje eit vesentleg bidrag til EURES-nettverket. Difor bør dei unntaksvis få høve til å verte EURES-partnarar. Eit slikt unntak bør berre gjevast dersom det er velgrunna og kan grunngjevast ut ifrå at søkjaren er liten, har avgrensa økonomiske midlar, at han vanlegvis ikkje utfører alle dei påkravde oppgåvene, eller at han er ein ideell organisasjon.

15) Ein struktur på unionsplan (heretter kalla «Det europeiske samordningskontoret») vil kunne gjere det lettare å gjennomføre tverrnasjonalt og grenseoverskridande samarbeid og gje støtte til alle EURES-medlemmer og -partnarar som driv verksemd i medlemsstatane. Det europeiske samordningskontoret bør tilby felles informasjon, verktøy og rettleiing, opplæringsverksemd som er utvikla i samarbeid med medlemsstatane, og ein brukarstøttefunksjon. Opplæringsverksemda og brukarstøttefunksjonen bør særleg vere til hjelp for personale i organisasjonar som deltek i EURES-nettverket og er sakkunnige innanfor jobbmatching, arbeidsformidling og rekruttering og innanfor informasjon, rettleiing og hjelp til arbeidstakarar, arbeidsgjevarar og organisasjonar som er interesserte i spørsmål som gjeld tverrnasjonal og grenseoverskridande mobilitet, og som difor er i direkte kontakt med desse målgruppene. Det europeiske samordningskontoret bør òg ha ansvaret for drift og utvikling av EURES-portalen og ei felles IT-plattform. Som ei rettleiing i dette arbeidet bør det utarbeidast fleirårige arbeidsprogram i samråd med medlemsstatane.

16) Medlemsstatane bør skipe nasjonale samordningskontor for å sikre at tilgjengelege data vert overførte til EURES-portalen og for å yte generell støtte og hjelp til alle EURES-medlemmer og -partnarar på territoriet sitt, medrekna handtering av klager og problem i samband med ledige stillingar, eventuelt i samarbeid med andre relevante offentlege styresmakter, til dømes arbeidstilsyn. Medlemsstatane bør støtte samarbeidet med motpartane sine i andre medlemsstatar, òg på tvers av landegrensene, og med Det europeiske samordningskontoret. Dei nasjonale samordningskontora bør òg ha som oppgåve å kontrollere at det er samsvar med standardane for innhaldsmessig og teknisk datakvalitet og for vern av personopplysningar. For å lette kommunikasjonen med Det europeiske samordningskontoret og hjelpe dei nasjonale samordningskontora med å fremje etterlevinga av desse standardane blant alle EURES-medlemmer og -partnarar på territoriet deira, bør dei nasjonale samordningskontora sikre ei samordna overføring av data til EURES-portalen gjennom éin samordna kanal, eventuelt ved bruk av eksisterande nasjonale IT-plattformer. For å kunne levere kvalitetstenester til rett tid bør medlemsstatane sikre at dei nasjonale samordningskontora deira har tilstrekkeleg med utdanna personale og andre ressursar som trengst for å kunne utføre dei oppgåvene som er fastsette i denne forordninga.

17) Partane i arbeidslivet si deltaking i EURES-nettverket medverkar særleg til å analysere hindringar for mobiliteten og til å fremje frivillig arbeidskraftmobilitet på eit rettferdig grunnlag i Unionen, òg i grenseregionar. Representantane for partane i arbeidslivet på unionsplan bør difor kunne delta på møte i den samordningsgruppa som er skipa i medhald av denne forordninga, og bør ha ein jamleg dialog med Det europeiske samordningskontoret, medan nasjonale arbeidsgjevarorganisasjonar og fagforeiningar bør delta i samarbeid med EURES-nettverket som dei nasjonale samordningskontora legg til rette for gjennom ein jamleg dialog med partane i arbeidslivet i samsvar med nasjonal lovgjeving og praksis. Partane i arbeidslivet bør kunne søkje om å verte EURES-medlem eller -partnar når dei har oppfylt dei relevante pliktene i medhald av denne forordninga.

18) Ettersom dei har ein særskild status, bør dei offentlege arbeidsformidlingane utpeikast til EURES-medlemmer av medlemsstatane utan å måtte gjennomgå godkjenningsprosedyren. Medlemsstatane bør sikre at offentlege arbeidsformidlingar oppfyller dei felles minstekriteria som er fastsette i vedlegg I (heretter kalla «dei felles minstekriteria»), og pliktene i medhald av denne forordninga. I tillegg kan medlemsstatane i medhald av denne forordninga delegere generelle oppgåver eller generell verksemd som er knytt til organiseringa av arbeidet, til dei offentlege arbeidsformidlingane sine, medrekna utvikling og drift av dei nasjonale systema for godkjenning av EURES-medlemmer og -partnarar. For å kunne oppfylle pliktene sine i medhald av denne forordninga bør alle offentlege arbeidsformidlingar ha tilstrekkeleg kapasitet, teknisk hjelp og økonomiske og menneskelege ressursar.

19) I samsvar med kompetansen deira med omsyn til organisering av arbeidsmarknadene bør medlemsstatane ha ansvaret for å godkjenne organisasjonar som EURES-medlemmer og -partnarar på territoriet sitt. Ei slik godkjenning bør vere underlagd dei felles minstekriteria og eit avgrensa sett med grunnleggjande reglar for å sikre klarleik og like høve ved tilslutnad til EURES-nettverket, samstundes som det bør vere rom for den fleksibiliteten som er naudsynt for å ta omsyn til ulike nasjonale modellar for og samarbeidsformer mellom offentlege arbeidsformidlingar og andre aktørar på arbeidsmarknaden i medlemsstatane. Medlemsstatane bør kunne kalle tilbake ei slik godkjenning dersom ein organisasjon ikkje lenger oppfyller dei gjeldande kriteria eller krava som ligg til grunn for godkjenninga.

20) Føremålet med å fastsetje felles minstekriterium for å verte EURES-medlem eller -partnar er å sikre at minstestandardar for kvalitet vert etterlevde. Difor bør søknader om godkjenning minst vurderast mot dei felles minstekriteria.

21) Eitt av måla for EURES-nettverket er å støtte rettferdig og frivillig arbeidskraftmobilitet innanfor Unionen, og difor bør dei felles minstekriteria for godkjenning av organisasjonar til å delta i EURES-nettverket òg omfatte kravet om at desse organisasjonane har plikt til fullt ut å etterleve gjeldande arbeidsnormer og lovfesta krav, medrekna prinsippet om lik handsaming. Medlemsstatane bør difor kunne avslå eller kalle tilbake godkjenninga av organisasjonar som bryt arbeidsnormene eller dei lovfesta krava, særleg dei som gjeld løn og arbeidsvilkår. Ved avslag på ei godkjenning eller tilbakekalling på grunnlag av manglande etterleving av desse standardane eller krava, bør dei relevante nasjonale samordningskontora melde frå til Det europeiske samordningskontoret, som deretter bør sende opplysningane vidare til dei andre nasjonale samordningskontora. I samsvar med nasjonal lovgjeving og praksis kan dei nasjonale samordningskontora gjere eigna tiltak når det gjeld organisasjonar som driv verksemd på territoriet deira.

22) Verksemda til organisasjonar som er godkjende i EURES-nettverket, bør overvakast av medlemsstatane for å sikre at organisasjonane nyttar føresegnene i denne forordninga på rett måte. Medlemsstatane skal gjere eigna tiltak for å sikre at føresegnene vert etterlevde best mogleg. Overvakinga bør framfor alt byggje på data som organisasjonane har lagt fram for dei nasjonale samordningskontora i samsvar med denne forordninga, men kan òg innebere kontroll- og revisjonstiltak, til dømes stikkprøvekontrollar. Etterlevinga av gjeldande krav til tilgang bør òg overvakast.

23) Det bør skipast ei samordningsgruppe som skal samordne verksemda og verkemåten til EURES-nettverket. Ho bør tene som ei plattform for utveksling av opplysningar og beste praksis, særleg når det gjeld utarbeiding og spreiing i heile EURES-nettverket av høveleg informasjon og rettleiing til arbeidstakarar, medrekna grensearbeidarar, og til arbeidsgjevarar. Gruppa bør òg rådspørjast under utarbeidinga av malar og tekniske standardar og format, og når det skal fastsetjast einsarta detaljerte spesifikasjonar for datainnsamling og -analyse. Partane i arbeidslivet bør kunne ta del i drøftingar i samordningsgruppa, særleg dei som gjeld strategisk planlegging, utvikling, gjennomføring, overvaking og vurdering av dei tenestene og den verksemda som er nemnde i denne forordninga. For å skape samverknad mellom arbeidet i EURES-nettverket og i det nettverket av offentlege arbeidsformidlingar som er fastsett ved europaparlaments- og rådsavgjerd nr. 573/2014/EU[21] , bør samordningsgruppa samarbeide med styret i nettverket av offentlege arbeidsformidlingar. Eit slikt samarbeid vil kunne føre til utveksling av beste praksis og til at styret vert informert om noverande og planlagd verksemd i EURES-nettverket.

24) EURES-varemerket og logoen som kjenneteiknar det, er registrert som eit EU-varemerke hjå Den europeiske unionens kontor for immaterialrett. Det er berre Det europeiske samordningskontoret som kan gje tredjemann løyve til å nytte EURES-logoen samsvar med rådsforordning (EF) nr. 207/2009[22] . Det europeiske samordningskontoret bør gje melding om dette til dei organisasjonane som det gjeld.

25) For å kunne gje pålitelege og ajourførte opplysningar til arbeidstakarar og arbeidsgjevarar om ulike sider ved arbeidskraftmobilitet og sosial tryggleik i Unionen bør EURES-nettverket samarbeide med andre organ, tenester og EU-nettverk som fremjar mobilitet og informerer unionsborgarar om rettane deira i medhald av unionsretten, til dømes det europeiske nettverket for likestillingsorgan (Equinet), portalen «Ditt Europa», Den europeiske ungdomsportalen og Solvit, organisasjonar som arbeider for samarbeid over landegrensene, dei organisasjonane som er ansvarlege for godkjenning av yrkeskvalifikasjonar, og dei organa som skal fremje, analysere, overvake og støtte lik handsaming av unionsarbeidstakarar og er utpeikte i samsvar med europaparlaments- og rådsdirektiv 2014/54/EU[23] . For å sikre samverknad bør EURES-nettverket òg samarbeide med relevante organ som har med koordinering av trygd å gjere.

26) Det ville vore lettare å nytte retten til fri rørsle for arbeidstakarar dersom det vert innført tiltak som støttar opp om arbeidsformidling, med sikte på å gjere arbeidsmarknaden tilgjengeleg fullt ut for både arbeidstakarar og arbeidsgjevarar. Ei felles IT-plattform på unionsplan bør difor utviklast vidare og forvaltast av Kommisjonen. Sikring av denne retten vil gje arbeidstakarar tilgang til arbeid i heile Unionen.

27) Til digital bruk kan jobbsøknader og CV-opplysningar kome til uttrykk i form av arbeidssøkjarprofilar.

28) Den felles IT-plattforma, som samlar ledige stillingar og gjev høve til å søkje desse stillingane, og samstundes gjer det mogleg for arbeidstakarar og arbeidsgjevarar å kople saman data automatisk i samsvar med ulike kriterium og nivå, bør gjere det lettare å oppnå jamvekt på arbeidsmarknadene i Unionen, og såleis medverke til å auke sysselsetjinga i Unionen.

29) For å fremje fri rørsle for arbeidstakarar bør alle ledige stillingar som vert offentleggjorde gjennom offentlege arbeidsformidlingar og andre EURES-medlemmer eller, dersom det er relevant, EURES-partnarar, offentleggjerast på EURES-portalen. I særlege tilfelle og for å sikre at EURES-portalen berre inneheld opplysningar som er relevante for mobilitet innanfor Unionen, bør medlemsstatane likevel kunne gje arbeidsgjevarar høve til å ikkje offentleggjere ei ledig stilling på EURES-portalen etter at arbeidsgjevaren har gjort ei objektiv vurdering av kva krav som er knytte til den aktuelle stillinga, det vil seie dei særskilde ferdigheitene og kompetansane som krevst for å utføre arbeidsoppgåvene på ein tilfredsstillande måte, og som arbeidsgjevaren meiner gjev grunn nok i seg sjølv til å ikkje offentleggjere den ledige stillinga.

30) Arbeidstakarar bør til kvar tid kunne trekkje tilbake samtykket sitt og krevje sletting eller endring av delar av eller alle data som er gjorde tilgjengelege. Arbeidstakarane bør kunne velje mellom ei rekkje alternativ for å avgrense tilgangen til data som gjeld dei sjølve, eller til visse attributt.

31) Det rettslege ansvaret for å sikre den innhaldsmessige og tekniske kvaliteten til dei opplysningane som vert gjorde tilgjengelege på den felles IT-plattforma, særleg til data om ledige stillingar, ligg på dei organisasjonane som gjer opplysningane tilgjengelege i samsvar med lovgjevinga og standardane i medlemsstatane. Det europeiske samordningskontoret bør leggje til rette for samarbeid med sikte på å avdekkje alle former for svik og misbruk i samband med utveksling av opplysningar på unionsplan. Alle involverte partar bør syte for at data som vert stilte til rådvelde, held høg kvalitet.

32) For å gjere det mogleg for personalet til EURES-medlemmer og -partnarar, til dømes sakshandsamarar, å utføre søking og matching på ein snøgg og eigna måte, er det viktig at det ikkje finst tekniske hindringar i desse organisasjonane som heftar bruken av offentleg tilgjengelege data frå EURES-portalen, slik at slike data kan handsamast som ein del av dei rekrutterings- og formidlingstenestene som vert tilbodne.

33) Kommisjonen er i ferd med å utarbeide ei europeisk klassifisering av ferdigheiter/kompetansar, kvalifikasjonar og yrke (heretter kalla «den europeiske klassifiseringa»). Den europeiske klassifiseringa er ein standardterminologi for yrke, ferdigheiter, kompetansar og kvalifikasjonar som skal leggje til rette for jobbsøking på nett i Unionen. Det bør utviklast eit samarbeid mellom Kommisjonen og medlemsstatane når det gjeld samverknad og automatisert matching av ledige stillingar med jobbsøknader og CV-ar (heretter kalla «automatisert matching»), mellom anna på tvers av landegrensene, gjennom den felles IT-plattforma. Eit slikt samarbeid bør omfatte krysstilvisingar mellom lista over ferdigheiter/kompetansar og yrke i den europeiske klassifiseringa og i dei nasjonale klassifiseringssystema. Medlemsstatane bør jamleg få melding om utviklinga av den europeiske klassifiseringa.

34) Data som medlemsstatane har utvikla i samband med den europeiske ramma for kvalifikasjonar (EQF – European Qualification Framework), kan tene som grunnlag for den europeiske klassifiseringa av kvalifikasjonar. Beste praksis og røynsler som er gjorde med EQF, kan medverke til å utvikle tilhøvet vidare mellom datamengdene frå EQF og den europeiske klassifiseringa.

35) Innføringa av ei innhaldsliste som skal kartleggje nasjonale klassifiseringar og lenkje dei til lista over ferdigheiter/kompetansar og yrke i den europeiske klassifiseringa, eller eventuelt ei utskifting av dei nasjonale klassifiseringane med den europeiske klassifiseringa, kan medføre kostnader for medlemsstatane. Desse kostnadene vil variere frå medlemsstat til medlemsstat. Kommisjonen bør syte for teknisk og om mogleg økonomisk støtte i medhald av gjeldande reglar for relevante tilgjengelege finansieringsordningar, til dømes europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1296/2013[24] .

36) EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane bør sikre at alle arbeidstakarar og arbeidsgjevarar som søkjer hjelp frå dei, har tilgang til støttetenester. Det bør innførast ein felles strategi for desse tenestene, og prinsippet om lik handsaming av arbeidstakarar og arbeidsgjevarar som søkjer hjelp med omsyn til arbeidskraftmobilitet i Unionen, utan omsyn til kor dei held til i Unionen, bør sikrast i størst mogleg grad. Difor bør det fastsetjast prinsipp og reglar for tilgang til støttetenester på territoriet til kvar einskild medlemsstat.

37) Ved yting av tenester i medhald av denne forordninga bør det vere lik handsaming av situasjonar som kan jamførast, og ulike situasjonar bør ikkje handsamast likt med mindre slik handsaming kan grunngjevast objektivt. Ved yting av slike tenester bør det ikkje finne stad skilnadshandsaming på grunnlag av nasjonalitet, kjønn, rase eller etnisk opphav, religion eller tru, funksjonsevne, alder eller seksuell legning.

38) Eit større og meir omfattande utval av hjelpetiltak for arbeidskraftmobilitet innanfor Unionen er til gagn for arbeidstakarane. Støttetenester vil medverke til å redusere dei hindringane som arbeidstakarar opplever når dei utøver rettane sine i medhald av unionsretten, og til å utnytte alle jobbtilbod meir effektivt, og såleis sikre at utsiktene til tilsetjing og karrierevegar vert betre for kvar einskild arbeidstakar, medrekna dei som tilhøyrer sårbare grupper. Alle arbeidstakarar som det gjeld, bør difor ha tilgang til allmenne opplysningar om kva jobbtilbod og kva arbeids- og levevilkår som finst i ein annan medlemsstat, i tillegg til tilgang til grunnleggjande hjelp til å utarbeide CV-ar. Desse arbeidstakarane bør òg, etter ei grunngjeven oppmoding, kunne få meir individuell hjelp, samstundes som det vert teke omsyn til nasjonal praksis. Ytterlegare hjelp med jobbsøking og andre tilleggstenester kan omfatte tenester som utveljing av passande ledige stillingar, hjelp med å utarbeide jobbsøknader og CV-ar og hjelp til å innhente nærmare opplysningar om konkrete ledige stillingar i andre medlemsstatar.

39) Støttetenestene bør òg gjere det lettare å finne ein passande kandidat i ein annan medlemsstat for dei arbeidsgjevarane som er interesserte i å rekruttere innanfor Unionen. Alle aktuelle arbeidsgjevarar bør kunne få informasjon om særlege reglar og faktorar som er knytte til rekruttering frå ein annan medlemsstat, i tillegg til grunnleggjande hjelp til å utarbeide stillingsomtaler. Dersom rekruttering vert rekna som sannsynleg, bør det kunne ytast meir individuell hjelp til dei arbeidsgjevarane som det gjeld, samstundes som det vert teke omsyn til nasjonal praksis. Ytterlegare hjelp bør kunne gjevast til ei første utveljing av kandidatar, tilrettelegging for direkte kontakt mellom arbeidsgjevarar og kandidatar gjennom særskilde nettbaserte verktøy eller tilskipingar, til dømes jobbmesser, og administrativ støtte i rekrutteringsprosessen, særleg for små og mellomstore føretak.

40) Når dei gjev arbeidstakarar og arbeidsgjevarar grunnleggjande opplysningar om EURES-portalen og EURES-nettverket, bør EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES- partnarane syte for å gje effektiv tilgang til støttetenester i medhald av denne forordninga, ikkje berre ved å sikre at slike tenester er tilgjengelege når ein arbeidstakar eller arbeidsgjevar uttrykkjeleg ber om det, men òg, når det er føremålstenleg, ved å informere arbeidstakarar og arbeidsgjevarar om EURES på eige initiativ ved den første kontakten deira («integrering av EURES») og ved å proaktivt tilby hjelp på dette området gjennom heile rekrutteringsprosessen.

41) Ei inngåande forståing av etterspurnaden etter arbeidskraft med omsyn til yrke, sektorar og behova til arbeidsgjevarane vil gagne retten til fri rørsle for arbeidstakarar innanfor Unionen. Støttetenestene bør difor omfatte hjelp av god kvalitet til arbeidsgjevarar, særleg små og mellomstore føretak. Eit nært samarbeid mellom arbeidsformidlingar og arbeidsgjevarar har som føremål å auke talet på ledige stillingar, betre formidlinga av eigna kandidatar og auke den allmenne kunnskapen om arbeidsmarknaden.

42) Støttetenester for arbeidstakarar er knytte til utøvinga av den grunnleggjande retten til fri rørsle som arbeidstakarar har i medhald av unionsretten, og tenestene bør vere gratis. Støttetenester for arbeidsgjevarar kan derimot vere betalingstenester, i samsvar med nasjonal lovgjeving og praksis.

43) For å gjere det mogleg å delta i EURES-nettverket for organisasjonar som søkjer om godkjenning og tek sikte på å gje opplysningar og hjelp på internett, bør desse organisasjonane få høve til å yte dei støttetenestene som er nemnde i denne forordninga, i form av elektroniske tenester. Den digitale kompetansen i medlemsstatane varierer sterkt, og difor bør i det minste dei offentlege arbeidsformidlingane òg kunne tilby støtte gjennom andre kanalar enn internett, dersom det er naudsynt. Medlemsstatane bør gjere eigna tiltak for å sikre at det er høg kvalitet på den informasjonen og støtta som EURES-medlemmene og -partnarane gjer tilgjengeleg på internett. Dei kan gje dei nasjonale samordningskontora sine i oppgåve å overvake informasjon og støtte som vert gjeven på internett.

44) Det bør særleg satsast på å lette mobiliteten i grenseregionar og å yte tenester til grensearbeidarar som er underlagde ulik nasjonal praksis og ulike nasjonale rettsskipnader, og som møter særlege administrative, rettslege eller skattemessige hindringar for mobilitet. Medlemsstatane kan velje å innføre særlege støttestrukturar, til dømes partnarskap over landegrensene, for å fremje denne forma for mobilitet. Innanfor ramma av EURES-nettverket bør slike strukturar rettast inn mot dei særlege behova som grensearbeidarar har med omsyn til informasjon og rettleiing, og mot formidlings- og rekrutteringstenester og eit samordna samarbeid mellom dei deltakande organisasjonane.

45) Det er viktig at EURES-medlemmene og -partnarane kan samarbeide med organisasjonar utanfor EURES-nettverket om å yte tenester til grensearbeidarar, utan å gje desse organisasjonane rettar eller påleggje dei plikter i medhald av denne forordninga.

46) Aktive arbeidsmarknadstiltak som gjev hjelp til jobbsøking i éin medlemsstat, bør òg vere tilgjengelege for unionsborgarar som søkjer arbeid i andre medlemsstatar. Denne forordninga bør ikkje røre ved den avgjerdsmakta dei einskilde medlemsstatane har til å fastsetje sakshandsamingsreglar og nytte allmenne innreisevilkår for å sikre ein føremålstenleg bruk av offentleg tilgjengelege ressursar. Denne forordninga bør ikkje røre ved europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 883/2004[25] , og bør ikkje utgjere ei plikt for medlemsstatane til å eksportere aktive arbeidsmarknadstiltak til territoriet til ein annan medlemsstat dersom borgaren alt bur der.

47) Det er viktig for arbeidskraftmobiliteten i Unionen at arbeidsmarknadene er opne og at kapasiteten er tilstrekkeleg, mellom anna ved at ferdigheiter og kvalifikasjonar vert kopla saman med behova til arbeidsmarknaden. Eit effektivt system på unionsplan for å utveksle opplysningar om tilbod og etterspurnad etter arbeidskraft nasjonalt, regionalt og etter sektor kan skape ein betre balanse mellom tilbod og etterspurnad gjennom ei betre matching av ferdigheiter og ledige stillingar. Eit slikt system bør opprettast mellom Kommisjonen og medlemsstatane og nyttast som grunnlag for medlemsstatane til å støtte opp under det praktiske samarbeidet innanfor EURES-nettverket. I ei slik utveksling av opplysningar bør det takast omsyn til straumar og mønster i arbeidskraftmobiliteten i Unionen, som Kommisjonen og medlemsstatane skal overvake.

48) Det bør fastsetjast ein programplanleggingssyklus for å støtte samordninga av tiltak for mobilitet innanfor Unionen. Under planlegginga av dei nasjonale arbeidsprogramma til medlemsstatane bør det takast omsyn til data om straumar og mønster i arbeidskraftmobiliteten, analysar av eksisterande og forventa under- og overskot av arbeidskraft, og rekrutteringsrøynsler og -praksis innanfor EURES-nettverket. Planlegginga bør omfatte ei gjennomgåing av dei eksisterande ressursane og verktøya som organisasjonar i medlemsstatane har til rådvelde for å lette arbeidskraftmobiliteten i Unionen.

49) Ei utveksling av utkast til nasjonale arbeidsprogram mellom medlemsstatane i programplanleggingssyklusen bør gjere det mogleg for dei nasjonale samordningskontora, saman med Det europeiske samordningskontoret, å rette ressursane i EURES-nettverket inn mot føremålstenlege tiltak og prosjekt, slik at utviklinga av EURES-nettverket kan styrast i retning av eit meir resultatorientert verktøy som kan tilpassast behova til arbeidstakarar og arbeidsgjevarar sett i høve til dynamikken i arbeidsmarknaden. Dette kan støttast ved utveksling av beste praksis på unionsplan, mellom anna gjennom rapportar om EURES-verksemd.

50) For å få tilstrekkeleg med opplysningar til å kunne måle resultata til EURES-nettverket, vert det ved denne forordninga fastsett kva data som minst skal samlast inn av medlemsstatane. For å kunne overvake EURES-nettverket på unionsplan bør medlemsstatane samle inn samanliknbare kvantitative og kvalitative opplysningar på nasjonalt plan. Ved denne forordninga vert det difor fastsett ei ramme for innføring av einsarta detaljerte spesifikasjonar for datainnsamling og -analyse. Desse spesifikasjonane bør vere til hjelp til å vurdere den framgangen som vert gjord for å nå dei måla for EURES-nettverket som er fastsette i medhald av denne forordninga, og til å byggje vidare på eksisterande praksis innanfor offentlege arbeidsformidlingar. Ettersom arbeidstakarar og arbeidsgjevarar ikkje har noka rapporteringsplikt, kan det vere vanskeleg å oppnå direkte resultat av rekruttering og formidling, og difor bør dei organisasjonane som deltek i EURES-nettverket, nytte andre tilgjengelege opplysningar, til dømes talet på ledige stillingar som vert handsama og fylte opp, der dette kan vere ein rimeleg indikasjon på slike resultat. Sakshandsamarar i desse organisasjonane bør jamleg rapportere om kontaktane sine og om sakene dei handsamar, for å sikre eit stabilt og påliteleg grunnlag for datainnsamlinga.

51) Når tiltaka i denne forordninga inneber handsaming av personopplysningar, skal dette gjerast i samsvar med unionsregelverket for vern av personopplysningar, særleg europaparlaments- og rådsdirektiv 95/46/EF[26] og europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 45/2001[27] , i tillegg til dei tilhøyrande nasjonale gjennomføringstiltaka. I denne samanhengen bør det leggjast særleg vekt på spørsmål om lagring av personopplysningar.

52) EUs datatilsyn er vorte rådspurt i samsvar med artikkel 28 nr. 2 i forordning (EF) nr. 45/2001 og gav ei fråsegn den 3. april 2014[28] .

53) Denne forordninga er i samsvar med dei grunnleggjande rettane og med dei prinsippa som er sannkjende særleg i pakta til Den europeiske unionen om grunnleggjande rettar, slik det er nemnt i artikkel 6 i traktaten om Den europeiske unionen (TEU).

54) Ettersom målet for denne forordninga, som er å innføre ei felles ramme for samarbeid mellom medlemsstatane for å samle ledige stillingar, gje høve til å søkje desse ledige stillingane og gjere det lettare å oppnå ein balanse mellom tilbod og etterspurnad i arbeidsmarknaden, ikkje kan nåast i tilstrekkeleg grad av medlemsstatane, men betre kan nåast på unionsplan, kan Unionen vedta tiltak i samsvar med nærleiksprinsippet slik det er fastsett i artikkel 5 i traktaten om Den europeiske unionen. I samsvar med prinsippet om rimeleg samhøve, slik det er fastsett i den nemnde artikkelen, går ikkje denne forordninga lenger enn det som er naudsynt for å nå dette målet.

55) For å endre dei områda med EURES-verksemd som medlemsstatane krev datainnsamling for, eller for å leggje andre område med EURES-verksemd som vert utført på nasjonalt plan innanfor ramma av denne forordninga, til dei områda som det krevst innsamling av data for av omsyn til skiftande behov på arbeidsmarknaden, bør Kommisjonen gjevast fullmakt til å vedta rettsakter i samsvar med artikkel 290 i traktaten om verkemåten til Den europeiske unionen. Det er særleg viktig at Kommisjonen held føremålstenlege samråd med sakkunnige under det førebuande arbeidet sitt, medrekna sakkunnige frå medlemsstatane. Under førebuinga og utarbeidinga av delegerte rettsakter bør Kommisjonen syte for at relevante dokument vert sende over til Europaparlamentet og Rådet på same tid, til rett tid og på ein eigna måte.

56) For å sikre einsarta vilkår for gjennomføringa av dei tekniske standardane og formata for arbeidsformidling og automatisert matching, modellar og framgangsmåtar for utveksling av opplysningar mellom medlemsstatane og einsarta detaljerte spesifikasjonar for datainnsamling og -analyse, og med sikte på å vedta lista over ferdigheiter/kompetansar og yrke i den europeiske klassifiseringa, bør Kommisjonen gjevast gjennomføringsfullmakt. Denne fullmakta bør utøvast i samsvar med europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 182/2011[29] .

57) For å fastsetje samansetnaden til EURES-nettverket i ein overgangsperiode og sikre kontinuitet i arbeidet til EURES-nettverket slik det er innført innanfor ramma av forordning (EU) nr. 492/2011, bør organisasjonar som er utpeikte som EURES-partnarar eller som assosierte EURES-partnarar i medhald av gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU på tidspunktet då denne forordninga tek til å gjelde, framleis få vere EURES-medlemmer eller partnarar i ein overgangsperiode. Dersom slike organisasjonar framleis ønskjer å ta del i EURES-nettverket etter at overgangsperioden er gått ut, bør dei sende inn ein søknad om dette så snart det gjeldande systemet for godkjenning av EURES-medlemmer og -partnarar er innført i samsvar med denne forordninga.

58) Forordning (EU) nr. 492/2011 og (EU) nr. 1296/2013 bør difor endrast.

VEDTEKE DENNE FORORDNINGA:

Kapittel I

Allmenne føresegner

Artikkel 1

Føremål

Ved denne forordninga vert det fastsett ei ramme for samarbeid for å gjere det lettare for arbeidstakarar å utøve retten sin til fri rørsle innanfor Unionen i samsvar med artikkel 45 TVEU, ved fastsetjing av prinsipp og reglar for

a) organisering av EURES-nettverket mellom Kommisjonen og medlemsstatane,

b) samarbeid mellom Kommisjonen og medlemsstatane om å utveksle relevante tilgjengelege data om ledige stillingar, jobbsøknader og CV-ar,

c) tiltak som er sette i verk av eller mellom medlemsstatane for å oppnå jamvekt mellom tilbod og etterspurnad i arbeidsmarknaden, med sikte på å oppnå eit høgt nivå for sysselsetjing av god kvalitet,

d) verkemåten til EURES-nettverket, medrekna samarbeid med partane i arbeidslivet og deltaking frå andre aktørar,

e) støttetenester for mobilitet i samband med verkemåten til EURES-nettverket, som skal ytast til arbeidstakarar og arbeidsgjevarar, og som dermed fremjar mobilitet på eit rettferdig grunnlag,

f) fremjing av EURES-nettverket på unionsplan gjennom effektive kommunikasjonstiltak frå Kommisjonen og medlemsstatane.

Artikkel 2

Verkeområde

Denne forordninga skal nyttast på medlemsstatane og unionsborgarane, med atterhald for artikkel 2 og 3 i forordning (EU) nr. 492/2011.

Artikkel 3

Definisjonar

I denne forordninga tyder

1) «offentlege arbeidsformidlingar» dei organisasjonane i medlemsstatane som er ein del av relevante departement, offentlege organ eller offentlegrettslege selskap, og som er ansvarlege for å gjennomføre ein aktiv arbeidsmarknadspolitikk og tilby arbeidsformidling av god kvalitet i interessa til ålmenta,

2) «arbeidsformidlingar» juridiske personar som driv lovleg verksemd i ein medlemsstat, og som leverer tenester til arbeidstakarar som søkjer arbeid, og til arbeidsgjevarar som ønskjer å rekruttere arbeidstakarar,

3) «ledig stilling» eit tilbod om arbeid som vil gjere det mogleg for søkjaren som har fått tilbodet, å gå inn i eit arbeidstilhøve som vil gjere han eller henne til arbeidstakar i medhald av artikkel 45 i TVEU,

4) «arbeidsformidling» utveksling av opplysningar og handsaming av ledige stillingar, jobbsøknader og CV-ar,

5) «felles IT-plattform» den IT-infrastrukturen og tilhøyrande plattformer som i samsvar med denne forordninga er oppretta på unionsplan av innsynsgrunnar og med tanke på arbeidsformidling,

6) «grensearbeidar» ein arbeidstakar som utfører lønna arbeid i ein medlemsstat og er busett i ein annan medlemsstat, som arbeidstakaren reiser tilbake til dagleg eller minst ein gong per veke,

7) «EURES-partnarskap over landegrensene» ei gruppe av EURES-medlemmer eller -partnarar og eventuelt andre interessepartar utanfor EURES-nettverket, som tek sikte på langsiktig samarbeid innanfor regionale strukturar i grenseregionar mellom arbeidsformidlingar på regionalt, lokalt og eventuelt nasjonalt plan, partane i arbeidslivet og eventuelt andre interessepartar i minst to medlemsstatar eller i éin medlemsstat og ein annan stat som deltek i EU-ordningar til støtte for EURES-nettverket.

Artikkel 4

Tilgang

1. Tenester som er omfatta av denne forordninga, skal vere tilgjengelege for alle arbeidstakarar og arbeidsgjevarar i heile Unionen, og skal etterleve prinsippet om lik handsaming.

2. Personar med nedsett funksjonsevne skal vere sikra tilgang til opplysningane i EURES-portalen og til støttetenester som er tilgjengelege på nasjonalt plan. Kommisjonen og EURES-medlemmene og -partnarane skal fastsetje korleis dette skal sikrast med omsyn til dei respektive pliktene dei har.

Kapittel II

Nyinnføring av EURES-nettverket

Artikkel 5

Nyinnføring av EURES-nettverket

1. EURES-nettverket vert innført på nytt.

2. Rammereglane for EURES, som er fastsette i kapittel II i forordning (EU) nr. 492/2011 og i gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU, som vart vedteken på grunnlag av artikkel 38 i den nemnde forordninga, vert bytte ut ved denne forordninga.

Artikkel 6

Måla for EURES-nettverket

Innanfor ramma av verksemda si skal EURES-nettverket medverke til å nå følgjande mål:

a) Lette utøvinga av dei rettane som følgjer av artikkel 45 i TVEU og forordning (EU) nr. 492/2011.

b) Gjennomføre den samordna strategien for sysselsetjing, særleg for å fremje ein kvalifisert, utdanna og tilpassingsdyktig arbeidsstyrke slik det er nemnt i artikkel 145 i TVEU.

c) Betre verkemåten til og utjamninga og integrasjonen av arbeidsmarknadene i Unionen, òg på tvers av landegrensene.

d) Fremje frivillig geografisk mobilitet og arbeidsmobilitet i Unionen, òg i grenseregionar, på eit rettferdig grunnlag og i samsvar med unionsretten og nasjonal lovgjeving og praksis.

e) Støtte overgangen til arbeidsmarknaden og dermed fremje dei sosiale måla og sysselsetjingsmåla i som er nemnde i artikkel 3 i TEU.

Artikkel 7

Samansetnaden til EURES-nettverket

1. EURES-nettverket skal omfatte følgjande kategoriar av organisasjonar:

a) Eit europeisk samordningskontor som skal skipast under Kommisjonen, og som skal ha ansvar for å hjelpe EURES-nettverket til å utføre verksemda si.

b) Nasjonale samordningskontor som har ansvar for bruken av denne forordninga i den aktuelle medlemsstaten, som skal vere utpeikte av medlemsstatane, og som kan vere dei offentlege arbeidsformidlingane deira.

c) EURES-medlemmene, det vil seie

i) dei offentlege arbeidsformidlingane som er utpeikte av medlemsstatane i samsvar med artikkel 10, og

ii) organisasjonar som er godkjende i samsvar med artikkel 11 eller, for ein overgangsperiode i samsvar med artikkel 40, til å gje arbeidstakarar og arbeidsgjevarar støtte i form av arbeidsformidling og støttetenester på nasjonalt, regionalt eller lokalt plan, òg på tvers av landegrensene.

d) EURES-partnarane, det vil seie organisasjonar som er godkjende i samsvar med artikkel 11 og særleg i samsvar med nr. 2 og 4 i den nemnde artikkelen, eller for ein overgangsperiode i samsvar med artikkel 40, til å gje arbeidstakarar og arbeidsgjevarar støtte i form av arbeidsformidling og støttetenester på nasjonalt, regionalt eller lokalt plan, òg på tvers av landegrensene.

2. Organisasjonane til dei europeiske partane i arbeidslivet kan verte ein del av EURES-nettverket som EURES-medlemmer eller partnarar i samsvar med artikkel 11.

Artikkel 8

Ansvarsområda til Det europeiske samordningskontoret

1. Det europeiske samordningskontoret skal hjelpe EURES-nettverket med å utføre verksemda si, særleg ved å utvikle og gjennomføre følgjande, i nært samarbeid med dei nasjonale samordningskontora:

a) Utforming av eit samanhengande rammeverk og yting av tverrgåande støtte til EURES-nettverket, medrekna

i) drift og utvikling av EURES-portalen og tilhøyrande IT-tenester, mellom anna system og framgangsmåtar for utveksling av ledige stillingar, jobbsøknader, CV-ar og andre opplysningar, i samarbeid med andre relevante tenester, nettverk eller initiativ for informasjon og rådgjeving i Unionen,

ii) opplysnings- og kommunikasjonsverksemd som er knytt til EURES-nettverket,

iii) eit felles opplæringsprogram og kontinuerleg fagleg utvikling for personalet til EURES- medlemmene og -partnarane og for dei nasjonale samordningskontora, for å sikre den sakkunnskapen som trengst,

iv) ein brukarstøttefunksjon for personalet til EURES-medlemmene og -partnarane og dei nasjonale samordningskontora, særleg for personale som er i direkte kontakt med arbeidstakarar og arbeidsgjevarar,

v) fremjing av nettverksbygging, utveksling av beste praksis og gjensidig læring innanfor EURES-nettverket.

b) Analyse av geografisk mobilitet og arbeidsmobilitet, samstundes som det vert teke omsyn til dei ulike tilhøva i medlemsstatane.

c) Utvikling av ein føremålstenleg struktur for samarbeid og arbeidsformidling i Unionen med omsyn til lærling- og praktikantplassar, i samsvar med denne forordninga.

2. Det europeiske samordningskontoret skal forvaltast av Kommisjonen. Det europeiske samordningskontoret skal ha ein jamleg dialog med representantar for partane i arbeidslivet på unionsplan.

3. Det europeiske samordningskontoret skal utarbeide dei fleirårige arbeidsprogramma sine i samråd med den samordningsgruppa som er nemnd i artikkel 14.

Artikkel 9

Ansvarsområda til dei nasjonale samordningskontora

1. Medlemsstatane skal peike ut nasjonale samordningskontor i samsvar med artikkel 7 nr. 1 bokstav b). Medlemsstatane skal melde frå til Det europeiske samordningskontoret om desse utpeikingane.

2. Kvart nasjonale samordningskontor skal ha ansvar for

a) å organisere arbeidet i samband med EURES-nettverket i medlemsstaten, mellom anna ved å sikre ei samordna overføring til EURES-portalen av opplysningar om ledige stillingar, jobbsøknader og CV-ar i samsvar med artikkel 17 gjennom éin samordna kanal,

b) å samarbeide med Kommisjonen og medlemsstatane om arbeidsformidling innanfor den ramma som er fastsett i kapittel III,

c) å gje Det europeiske samordningskontoret alle tilgjengelege opplysningar om mishøve mellom det innmelde talet på ledige stillingar og det samla talet på ledige stillingar på nasjonalt plan,

d) å samordne tiltak i den aktuelle medlemsstaten i samarbeid med andre medlemsstatar i samsvar med kapittel V.

3. Kvart nasjonale samordningskontor skal organisere gjennomføringa på nasjonalt plan av dei tverrgåande støttetiltaka frå Det europeiske samordningskontoret som er nemnde i artikkel 8, eventuelt i nært samarbeid med Det europeiske samordningskontoret og andre nasjonale samordningskontor. Desse tverrgåande støttetiltaka skal særleg omfatte

a) innsamling og validering med tanke på offentleggjering, særleg på EURES-portalen, av ajourførte opplysningar om EURES-medlemmer og -partnarar som driv verksemd på territoriet til det nasjonale samordningskontoret, om verksemda deira og om omfanget av støttetenestene som dei yter til arbeidstakarar og arbeidsgjevarar,

b) utarbeiding av opplæringsførebuande verksemd i samband med EURES-verksemd og utveljing av personale som skal ta del i det felles opplæringsprogrammet og i verksemd for gjensidig læring,

c) datainnsamling og -analyse som er knytt til artikkel 31 og 32.

4. Med sikte på offentleggjering, særleg på EURES-portalen, og i interessa til arbeidstakarar og arbeidsgjevarar, skal kvart nasjonale samordningskontor gjere tilgjengeleg, jamleg oppdatere og til rett tid spreie informasjon og gje rettleiing på nasjonalt plan om situasjonen i medlemsstaten når det gjeld

a) levekår og arbeidsvilkår, medrekna allmenne opplysningar om sosial tryggleik og betaling av skatt,

b) relevante administrative prosedyrar og reglar som gjeld for arbeidstakarar når dei tek lønna arbeid,

c) nasjonale rammereglar for lærling- og praktikantplassar, og eksisterande EU-reglar og -ordningar,

d) utan at det rører ved artikkel 17 nr. 2 bokstav b), tilgang til yrkesretta utdanning og opplæring,

e) situasjonen for grensearbeidarar, særleg i grenseregionar,

f) generell støtte etter rekruttering, og informasjon om kor ein kan få slik støtte innanfor, og om mogleg, utanfor EURES-nettverket.

Dei nasjonale samordningskontora kan eventuelt gjere tilgjengeleg og spreie opplysningane i samarbeid med andre tenester og nettverk for informasjon og rådgjeving og med relevante organ på nasjonalt plan, mellom anna dei som er nemnde i artikkel 4 i direktiv 2014/54/EU.

5. Dei nasjonale samordningskontora skal utveksle opplysningar om dei ordningane og standardane som er nemnde i artikkel 17 nr. 5, og om standardar for trygging og vern av personopplysningar som er relevante for den felles IT-plattforma. Dei skal samarbeide med kvarandre og med Det europeiske samordningskontoret, særleg om klager og om ledige stillingar som ikkje vert rekna for å oppfylle desse standardane i medhald av nasjonal lovgjeving.

6. Kvart nasjonale samordningskontor skal yte generell støtte til EURES-medlemmer og -partnarar når det gjeld samarbeidet med EURES-motpartane deira i andre medlemsstatar, og gje råd til EURES-medlemmene og -partnarane om handtering av klager i samband med ledige stillingar og rekruttering innanfor EURES, og råd om samarbeid med relevante offentlege styresmakter. Dersom det nasjonale samordningskontoret har tilgang til desse opplysningane, skal resultatet av prosedyrane for klagehandsaming sendast over til Det europeiske samordningskontoret.

7. Det nasjonale samordningskontoret skal fremje samarbeid med aktørar som til dømes partane i arbeidslivet, karriererådgjevingstenester, institusjonar for yrkesretta opplæring og høgare utdanning, handelskammer, sosialtenester og organisasjonar som representerer sårbare grupper på arbeidsmarknaden, og organisasjonar som arbeider med lærling- og praktikantordningar.

Artikkel 10

Utpeiking av offentlege arbeidsformidlingar som EURES-medlemmer

1. Medlemsstatane skal peike ut dei offentlege arbeidsformidlingane som er relevante for verksemda i EURES-nettverket, til å vere EURES-medlemmer. Medlemsstatane skal melde frå til Det europeiske samordningskontoret om desse utpeikingane. Utpeikinga skal gje desse offentlege arbeidsformidlingane ein særskild status i EURES-nettverket.

2. Medlemsstatane skal syte for at dei offentlege arbeidsformidlingane, i rolla deira som EURES-medlemmer, oppfyller alle dei pliktene som er fastsette i denne forordninga, og oppfyller minst dei felles minstekriteria som er oppførte i vedlegg I.

3. Offentlege arbeidsformidlingar kan oppfylle pliktene sine som EURES-medlemmer gjennom organisasjonar som handlar under ansvaret til den offentlege arbeidsformidlinga, gjennom delegering, utsetjing av kontraktar eller særskilde avtaler.

Artikkel 11

Godkjenning av EURES-medlemmer som ikkje er offentlege arbeidsformidlingar, og av EURES-partnarar

1. Kvar medlemsstat skal snarast mogleg, men seinast 13. mai 2018, ha innført eit system for å godkjenne organisasjonar som EURES-medlemmer og -partnarar, for å overvake verksemda deira og om dei etterlever det gjeldande regelverket når dei nyttar denne forordninga, og om naudsynt, for å kalle tilbake godkjenninga deira. Dette systemet skal vere ope og avpassa, etterleve prinsippa om lik handsaming av søkjarorganisasjonar og rettstryggleik, og tilby dei rettsmidla som trengst for å sikre eit effektivt rettsleg vern.

2. Medlemsstatane skal fastsetje krava og kriteria for godkjenning av EURES-medlemmer og -partnarar innanfor ramma av det systemet som er nemnt i nr. 1. Desse krava og kriteria skal minst innehalde dei felles minstekriteria som er fastsette i vedlegg I. Medlemsstatane kan fastsetje tilleggskrav eller -kriterium som er naudsynte for rett bruk av dei reglane som gjeld for verksemda til arbeidsformidlingar, og for effektiv forvalting av arbeidsmarknadspolitikken på territoriet deira.

3. Organisasjonar som driv lovleg verksemd i ein medlemsstat, kan søkje om å verte EURES-medlem på dei vilkåra som er fastsette i denne forordninga, og i samsvar med det systemet som er nemnt i nr. 1. Ein organisasjon som søkjer om å verte EURES-medlem, skal i søknaden sin plikte seg til å oppfylle alle dei pliktene som medlemmene er pålagde i medhald av denne forordninga, mellom anna å utføre alle oppgåver som er nemnde i artikkel 12 nr. 2 bokstav a), b) og c).

4. Ein organisasjon som driv lovleg verksemd i ein medlemsstat, kan søkje om å verte EURES-partnar på dei vilkåra som er fastsette i denne forordninga og i samsvar med det systemet som er nemnt i nr. 1, så framt han på tilbørleg måte grunngjev at han kan utføre høgst to av dei oppgåvene som er oppførte i artikkel 12 nr. 2 bokstav a), b) og c), på grunn av omfanget, økonomiske midlar og typen tenester som organisasjonen vanlegvis yter, medrekna det å vere ein ideell organisasjon. Ein organisasjon som søkjer om å verte EURES-partnar, skal i søknaden sin plikte seg til å oppfylle alle dei krava som EURES-partnarar er pålagde i medhald av denne forordninga, og til å utføre minst éi av dei oppgåvene som er nemnde i artikkel 12 nr. 2 bokstav a), b) og c).

5. Medlemsstatane skal godkjenne søkjarorganisasjonar som EURES- medlemmer eller -partnarar dersom dei oppfyller dei gjeldande kriteria og krava som er nemnde i nr. 2, 3 og 4.

6. Dei nasjonale samordningskontora skal melde frå til Det europeiske samordningskontoret om dei systema som er nemnde i nr. 1, medrekna dei tilleggskriteria og -krava som er nemnde i nr. 2, om dei EURES-medlemmene og -partnarane som er godkjende i samsvar med dette systemet, og om eventuelle avslag på søknader om godkjenning som følgje av manglande etterleving av nr. 1 i avsnitt 1 i vedlegg I. Det europeiske samordningskontoret skal sende desse opplysningane over til dei andre nasjonale samordningskontora.

7. Medlemsstatane skal kalle tilbake godkjenninga av EURES-medlemmer og -partnarar dersom desse ikkje lenger oppfyller dei gjeldande kriteria eller krava som er nemnde i nr. 2, 3 og 4. Dei nasjonale samordningskontora skal melde frå til Det europeiske samordningskontoret om alle slike tilbakekallingar og om grunngjevingane for dei. Det europeiske samordningskontoret skal sende desse opplysningane over til dei andre nasjonale samordningskontora.

8. Ved hjelp av gjennomføringsrettsakter kan Kommisjonen vedta ein mal som gjer greie for det nasjonale systemet og framgangsmåtane for utveksling av opplysningar mellom medlemsstatane om dei systema som er nemnde i nr. 1. Desse gjennomføringsrettsaktene skal vedtakast i samsvar med den rådgjevingsprosedyren som er nemnd i artikkel 37 nr. 2.

Artikkel 12

Ansvarsområda til EURES-medlemmene og -partnarane

1. EURES-medlemmene og -partnarane skal medverke til EURES-nettverket når det gjeld oppgåvene som dei er utpeikte til i samsvar med artikkel 10 eller godkjende for i samsvar med artikkel 11 nr. 3 og 4 eller, i ein overgangsperiode, i samsvar med artikkel 40, og dei skal oppfylle dei andre pliktene sine i medhald av denne forordninga.

2. EURES-medlemmene skal delta i EURES-nettverket, mellom anna ved å utføre alle dei følgjande oppgåvene, og EURES-partnarane skal delta i EURES-nettverket, mellom anna ved å utføre minst ei av dei følgjande oppgåvene:

a) Medverke til ei felles samling av ledige stillingar i samsvar med artikkel 17 nr. 1 bokstav a).

b) Medverke til ei felles samling av jobbsøknader og CV-ar i samsvar med artikkel 17 nr. 1 bokstav b).

c) Yte støttetenester til arbeidstakarar og arbeidsgjevarar i samsvar med artikkel 23 og 24, artikkel 25 nr. 1, artikkel 26 og, dersom det er relevant, artikkel 27.

3. EURES-medlemmene og, dersom det er relevant, EURES-partnarane skal leggje inn i EURES-portalen alle ledige stillingar som er offentleggjorde hos dei, i tillegg til alle jobbsøknader og CV-ar der arbeidstakaren har gjeve samtykke til at opplysningane òg vert gjorde tilgjengelege på EURES-portalen i samsvar med artikkel 17 nr. 3. Artikkel 17 nr. 1 andre leddet og nr. 2 skal nyttast på ledige stillingar som vert offentleggjorde gjennom EURES-medlemmene og, der det er relevant, gjennom EURES-partnarane.

4. EURES-medlemmene og -partnarane skal i samsvar med nasjonale kriterium peike ut eitt eller fleire kontaktpunkt, til dømes arbeidsformidlingskontor og rekrutteringsbyrå, telefonsenter og sjølvhjelpsverktøy, der arbeidstakarar og arbeidsgjevarar i samsvar med denne forordninga kan få hjelp til arbeidsformidling og/eller tilgang til støttetenester. Kontaktpunkta kan òg byggje på utvekslingsprogram for personale og utstasjonering av kontaktpersonar, eller involvere felles arbeidsformidlingskontor.

5. EURES-medlemmene og, dersom det er relevant, EURES-partnarane skal syte for at dei kontaktpunkta som dei har utpeikt, gjer tydeleg greie for omfanget av støttetenestene som dei yter til arbeidstakarar og arbeidsgjevarar.

6. I samsvar med prinsippet om rimeleg samhøve kan medlemsstatane, gjennom sine nasjonale samordningskontor, krevje at EURES-medlemmene og -partnarane medverkar til

a) innsamling av opplysningar og rettleiing som skal offentleggjerast på EURES-portalen, slik det er nemnt i artikkel 9 nr. 4,

b) utveksling av opplysningar, slik det er nemnt i artikkel 30,

c) programplanleggingssyklusen, slik det er nemnt i artikkel 31,

d) datainnsamling, slik det er nemnt i artikkel 32.

Artikkel 13

Felles ansvarsområde

I samsvar med dei høvesvise rollene og ansvarsområda sine skal alle organisasjonar som deltek i EURES-nettverket, i nært samarbeid med kvarandre, aktivt fremje dei føremonene som arbeidskraftmobilitet innanfor Unionen gjev, og prøve å styrkje dei midla og evnene som arbeidstakarar og arbeidsgjevarar har til å nyte godt av mobilitet på eit rettferdig grunnlag, og til å utnytte desse føremonene på unionsplan, nasjonalt, regionalt og lokalt plan og på tvers av landegrensene.

Artikkel 14

Samordningsgruppe

1. Samordningsgruppa skal vere samansett av representantar på høveleg nivå ved Det europeiske samordningskontoret og dei nasjonale samordningskontora.

2. Samordningsgruppa skal støtte gjennomføringa av denne forordninga ved å utveksle opplysningar og utarbeide retningslinjer. Ho skal særleg gje Kommisjonen råd om dei malane som er nemnde i artikkel 11 nr. 8 og artikkel 31 nr. 5, utkasta til tekniske standardar og format som er nemnde i artikkel 17 nr. 8 og artikkel 19 nr. 6, og dei einsarta detaljerte spesifikasjonane for datainnsamling og -analyse som er nemnde i artikkel 32 nr. 3.

3. Samordningsgruppa kan mellom anna organisere utveksling av beste praksis for dei nasjonale systema for godkjenning som er nemnde i artikkel 11 nr. 1, og dei støttetenestene som er nemnde i artikkel 23–27.

4. Det europeiske samordningskontoret skal organisere arbeidet og leie møta i samordningsgruppa. Det skal jamleg gje andre relevante organ eller nettverk melding om arbeidet i samordningsgruppa.

Representantar for partane i arbeidslivet på unionsplan skal ha rett til å delta på møta i samordningsgruppa.

5. Samordningsgruppa skal samarbeide med styret i nettverket av offentlege arbeidsformidlingar, særleg ved å gje dei melding om verksemda til EURES-nettverket og ved å utveksle beste praksis.

Artikkel 15

Felles identitet og varemerke

1. Namnet «EURES» skal berre nyttast til verksemd innanfor EURES-nettverket i samsvar med denne forordninga. Namnet skal illustrerast ved ein standardisert logo, og bruken av logoen er fastsett i eit grafisk dokument og vedteken av Det europeiske samordningskontoret.

2. Alle organisasjonane som er nemnde i artikkel 7, og som deltek i EURES-nettverket, skal nytte EURES-varemerket og -logoen i all verksemd som gjeld EURES-nettverket, for såleis å sikre ein felles visuell identitet.

3. Organisasjonar som deltek i EURES-nettverket, skal sikre at dei opplysningane og det salsfremjande materiellet som dei legg fram, stemmer overeins med den overordna kommunikasjonsverksemda, dei felles kvalitetsstandardane for EURES-nettverket og dei opplysningane som vert gjevne av Det europeiske samordningskontoret.

4. Dersom dei organisasjonane som deltek i EURES-nettverket, får kjennskap til at ein tredjemann eller tredjestat misbrukar EURES-varemerket eller -logoen, skal dei straks melde frå til Det europeiske samordningskontoret om dette.

Artikkel 16

Samarbeid og andre tiltak

1. Det europeiske samordningskontoret skal lette samarbeidet mellom EURES-nettverket og andre tenester og nettverk for informasjon og rådgjeving i Unionen.

2. Det nasjonale samordningskontoret skal samarbeide med dei tenestene og nettverka som er nemnde i nr. 1, på unionsplan og på nasjonalt, regionalt og lokalt plan, med sikte på å oppnå samverknad og unngå overlapping, og skal trekkje inn EURES-medlemmene og -partnarane der dette er relevant.

3. Det nasjonale samordningskontoret skal lette samarbeidet mellom EURES-nettverket og partane i arbeidslivet på nasjonalt plan ved å sikre ein jamleg dialog med partane i arbeidslivet, i samsvar med nasjonal lovgjeving og praksis.

4. Medlemsstatane skal oppmuntre til nært samarbeid på tvers av landegrensene mellom regionale, lokale og, der det er relevant, nasjonale aktørar, til dømes gjennom praksis og tenester som vert ytte innanfor ramma av EURES-partnarskap over landegrensene.

5. Medlemsstatane skal leggje vinn på å utvikle eitt einskilt felles kontaktpunkt for kommunikasjon, mellom anna på internett, med arbeidstakarar og arbeidsgjevarar med omsyn til dei felles områda med EURES-verksemd og dei tenestene og nettverka som er nemnde i nr. 1.

6. Medlemsstatane og Kommisjonen skal alltid undersøkje om det er mogleg å prioritere unionsborgarar ved tilsetjing i ledige stillingar, med sikte på å oppnå jamvekt mellom tilbod og etterspurnad på arbeidsmarknaden i Unionen. Medlemsstatane kan vedta alle dei tiltaka som er naudsynte for dette føremålet.

Kapittel III

Felles IT-plattform

Artikkel 17

Organisering av den felles IT-plattforma

1. Med sikte på å samle ledige stillingar og jobbsøknader skal kvar medlemsstat stille følgjande til rådvelde for EURES-portalen:

a) Alle ledige stillingar som er offentleggjorde gjennom offentlege arbeidsformidlingar, i tillegg til dei som er melde inn av EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane i samsvar med artikkel 12 nr. 3.

b) Alle jobbsøknader og CV-ar som er tilgjengelege gjennom offentlege arbeidsformidlingar, i tillegg til dei som er melde inn av dei andre EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane i samsvar med artikkel 12 nr. 3, så framt dei aktuelle arbeidstakarane har gjeve samtykke til å gjere opplysningane tilgjengelege for EURES-portalen på dei vilkåra som er definerte i nr. 3 i denne artikkelen.

Med omsyn til bokstav a) i første leddet kan medlemsstatane innføre ei ordning som gjer det mogleg for arbeidsgjevarane å velje å ikkje offentleggjere ei ledig stilling på EURES-portalen dersom dette er tilbørleg grunngjeve ut ifrå dei ferdigheitene og den kompetansen som krevst til stillinga.

2. Når medlemsstatane gjer data om ledige stillingar tilgjengelege på EURES-portalen, kan dei utelate

a) ledige stillingar som på grunn av arten sin eller nasjonale reglar berre er opne for borgarar i ein særskild stat,

b) ledige stillingar i samband med kategoriar av lærling- og praktikantplassar som hovudsakleg har eit læringselement og dermed inngår i det nasjonale utdanningssystemet, eller som vert finansierte av det offentlege som ein del av den aktive arbeidsmarknadspolitikken til ein medlemsstat,

c) andre ledige stillingar som er ein del av den aktive arbeidsmarknadspolitikken til ein medlemsstat.

3. Samtykket frå dei arbeidstakarane som er nemnde i nr. 1 bokstav b) , skal vere uttrykkjeleg, eintydig, frivillig, konkret og velgrunna. Arbeidstakarane kan når som helst trekkje tilbake samtykket sitt og krevje sletting eller endring av delar av eller alle data som er gjorde tilgjengelege. Arbeidstakarane kan velje mellom ei rekkje alternativ for å avgrense tilgangen til data som gjeld dei sjølve, eller til visse attributt.

4. Når det gjeld mindreårige arbeidstakarar, skal desse leggje fram eige samtykke saman med samtykke frå foreldre eller verjer.

5. Medlemsstatane skal ha innført eigna ordningar og standardar som er naudsynte for å sikre den innhaldsmessige og tekniske kvaliteten til data om ledige stillingar, jobbsøknader og CV-ar.

6. Medlemsstatane skal sikre at datakjeldene kan sporast, slik at datakvaliteten kan overvakast.

7. For å gjere det mogleg å kople ledige stillingar saman med jobbsøknader og CV-ar skal kvar medlemsstat syte for at dei opplysningane som er nemnde i nr. 1, vert lagde fram i samsvar med eit einsarta system og på ein open måte.

8. Ved hjelp av gjennomføringsrettsakter skal Kommisjonen vedta dei tekniske standardane og formata som er naudsynte for å oppnå det einsarta systemet som er nemnt i nr. 7. Desse gjennomføringsrettsaktene skal vedtakast i samsvar med den granskingsprosedyren som er nemnd i artikkel 37 nr. 3.

Artikkel 18

Tilgang på nasjonalt plan til den felles IT-plattforma

1. EURES-medlemmene og -partnarane skal syte for at EURES-portalen er klart synleg og lett å søkje igjennom alle jobbsøkingsportalar som dei forvaltar, anten på sentralt, regionalt eller lokalt plan, og at desse portalane har lenkjer til EURES-portalen.

2. Dei offentlege arbeidsformidlingane skal syte for at dei organisasjonane som er underlagde ansvarsområdet deira, har ei klart synleg lenkje til EURES-portalen på alle nettportalar som dei forvaltar.

3. EURES-medlemmene og -partnarane skal syte for at alle ledige stillingar, jobbsøknader og CV-ar som er gjorde tilgjengelege på EURES-portalen, er lett tilgjengelege for det personalet deira som arbeider med EURES-nettverket.

4. Medlemsstatane skal syte for at den overføringa av opplysningar om ledige stillingar, jobbsøknader og CV-ar som er nemnd i artikkel 9 nr. 2 bokstav a), vert gjord gjennom éin samordna kanal.

Artikkel 19

Automatisert matching gjennom den felles IT-plattforma

1. Medlemsstatane skal samarbeide med kvarandre og med Kommisjonen når det gjeld samverknad mellom nasjonale system og den europeiske klassifiseringa som er utarbeidd av Kommisjonen. Kommisjonen skal melde frå til medlemsstatane om utviklinga av den europeiske klassifiseringa.

2. Ved hjelp av gjennomføringsrettsakter skal Kommisjonen vedta og oppdatere ei liste over ferdigheiter, kompetansar og yrke i den europeiske klassifiseringa. Desse gjennomføringsrettsaktene skal vedtakast i samsvar med den granskingsprosedyren som er nemnd i artikkel 37 nr. 3. Dersom utvalet ikkje gjev noka fråsegn, skal Kommisjonen ikkje vedta utkastet til gjennomføringsrettsakt, og artikkel 5 nr. 4 tredje leddet i forordning (EU) nr. 182/2011 skal nyttast.

3. Med tanke på automatisert matching gjennom den felles IT-plattforma skal kvar medlemsstat snarast mogleg, men seinast tre år etter vedtakinga av den lista som er nemnd i nr. 2, utarbeide eit første register der dei nasjonale, regionale og sektorvise klassifiseringane vert jamførte med den nemnde lista, og skal, når registeret er teke i bruk og på grunnlag av ein søknad som er gjort tilgjengeleg av Det europeiske samordningskontoret, jamleg oppdatere registeret for å halde det à jour med utviklinga av rekrutteringstenester.

4. Medlemsstatane kan velje å byte ut dei nasjonale klassifiseringane sine med den europeiske klassifiseringa når ho er fullført, eller halde ved lag sine eigne samverkande nasjonale klassifiseringssystem.

5. Kommisjonen skal yte teknisk og, dersom det er mogleg, økonomisk støtte til medlemsstatane når dei utarbeider registeret i medhald av nr. 3, og til dei medlemsstatane som vel å byte ut nasjonale klassifiseringar med den europeiske klassifiseringa.

6. Ved hjelp av gjennomføringsrettsakter skal Kommisjonen vedta dei tekniske standardane og formata som er naudsynte for å gjennomføre automatisert matching gjennom den felles IT-plattforma, ved bruk av den europeiske klassifiseringa og samverknaden mellom nasjonale system og den europeiske klassifiseringa. Desse gjennomføringsrettsaktene skal vedtakast i samsvar med den granskingsprosedyren som er nemnd i artikkel 37 nr. 3.

Artikkel 20

Ordning for lettare tilgang for arbeidstakarar og arbeidsgjevarar

1. EURES-medlemmene og -partnarane skal på oppmoding hjelpe arbeidstakarar og arbeidsgjevarar som nyttar tenestene deira, med å registrere seg på EURES-portalen. Denne hjelpa skal vere gratis.

2. EURES-medlemmene og -partnarane skal syte for at dei arbeidstakarane og arbeidsgjevarane som nyttar tenestene deira, har tilgang til allmenne opplysningar om korleis, kvar og når dei kan oppdatere, endre og trekkje tilbake aktuelle data.

Kapittel IV

Støttetenester

Artikkel 21

Prinsipp

1. Medlemsstatane skal syte for at arbeidstakarar og arbeidsgjevarar snarast mogleg kan få tilgang, anten med eller utan internett, til støttetenester på nasjonalt plan.

2. Medlemsstatane skal støtte utarbeidinga av ein samordna nasjonal strategi for støttetenester.

Det skal takast omsyn til særskilde regionale og lokale behov.

3. Dei støttetenestene for arbeidstakarar og arbeidsgjevarar som er nemnde i artikkel 22, artikkel 25 nr. 1, artikkel 26 og, der det er relevant, artikkel 27, skal vere gratis.

Dei støttetenestene for arbeidstakarar som er nemnde i artikkel 23, skal vere gratis.

Dei støttetenestene for arbeidsgjevarar som er nemnde i artikkel 24, kan vere betalingstenester.

4. Eventuelle gebyr for tenester som EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane tilbyr i medhald av dette kapittelet, skal ikkje vere høgare enn dei som gjeld for andre tenester som kan jamførast, og som EURES-medlemmene og -partnarane tilbyr. EURES-medlemmene og -partnarane skal, der det er relevant, gje arbeidstakarar og arbeidsgjevarar melding om alle eventuelle kostnader på ein klar og tydeleg måte.

5. Dei EURES-medlemmene og -partnarane som det gjeld, skal gjennom informasjonskanalane sine på ein tydeleg måte opplyse arbeidstakarar og arbeidsgjevarar om kva tenester dei tilbyr, kor og korleis desse tenestene er tilgjengelege, og kva vilkåra er for å få tilgang til dei. Desse opplysningane skal offentleggjerast på EURES-portalen.

6. Utan at det rører ved artikkel 11 nr. 2 kan dei EURES-medlemmene som er nemnde i artikkel 7 nr. 1 bokstav c) ii), og EURES-partnarane tilby tenestene sine berre som nettenester.

Artikkel 22

Tilgang til grunnleggjande opplysningar

1. EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane skal på ein lett tilgjengeleg og brukarvennleg måte gje arbeidstakarar og arbeidsgjevarar grunnleggjande opplysningar om EURES-portalen, medrekna jobbsøknads- og CV-databasen, og om EURES-nettverket, medrekna kontaktopplysningar om relevante EURES-medlemmer og -partnarar på nasjonalt plan, opplysningar om rekrutteringskanalane som dei nyttar (elektroniske tenester, personleg tilpassa tenester, plassering av kontaktpunkt) og relevante lenkjer til nettstader.

EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane skal om naudsynt vise arbeidstakarar og arbeidsgjevarar vidare til ein annan EURES-medlem eller -partnar.

2. Det europeiske samordningskontoret skal støtte utarbeidinga av grunnleggjande opplysningar i medhald av denne artikkelen og hjelpe medlemsstatane med å sikre tilstrekkeleg språkdekning, samstundes som det vert teke omsyn til behova på arbeidsmarknadene i medlemsstatane.

Artikkel 23

Støttetenester for arbeidstakarar

1. EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane skal snarast mogleg gje arbeidstakarar som søkjer arbeid, høve til å nytte dei tenestene som er nemnde i nr. 2 og 3.

2. Dersom ein arbeidstakar ber om det, skal EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane gje informasjon og individuell rettleiing om utsikter til sysselsetjing, og særleg tilby arbeidstakaren følgjande tenester:

a) Framskaffing av eller tilvising til allmenne opplysningar om levekår og arbeidsvilkår i mottakarstaten.

b) Hjelp og rettleiing til å skaffe fram dei opplysningane som er nemnde i artikkel 9 nr. 4.

c) Dersom det er relevant, hjelp til å utarbeide jobbsøknader og CV-ar for å sikre samsvar med dei europeiske tekniske standardane og formata som er nemnde i artikkel 17 nr. 8 og artikkel 19 nr. 6, og til å laste opp slike jobbsøknader og CV-ar i EURES-portalen.

d) Dersom det er relevant, vurdering av ei mogleg stillingsplassering innanfor Unionen som del av ein individuell handlingsplan, eller støtte til å utarbeide ein individuell mobilitetsplan med sikte på å verte plassert i ei stilling innanfor Unionen.

e) Dersom det er relevant, tilvising av arbeidstakaren til ein annan EURES-medlem eller -partnar.

3. Etter ei rimeleg oppmoding frå ein arbeidstakar skal EURES-medlemmene og, dersom det er relevant, EURES-partnarane gje ytterlegare hjelp til jobbsøking og med andre tenester, samstundes som det vert teke omsyn til behova til arbeidstakaren.

Artikkel 24

Støttetenester for arbeidsgjevarar

1. EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane skal snarast mogleg gje arbeidsgjevarar som ønskjer å rekruttere arbeidstakarar frå andre medlemsstatar, høve til å nytte dei tenestene som er nemnde i nr. 2 og 3.

2. Dersom ein arbeidsgjevar ber om det, skal EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane gje informasjon og rettleiing om korleis han kan rekruttere, og skal særleg tilby følgjande tenester:

a) Framskaffing av opplysningar om særlege reglar for rekruttering frå ein annan medlemsstat, og om faktorar som kan lette ei slik rekruttering.

b) Dersom det er relevant, opplysningar om og hjelp til å utarbeide individuelle jobbkrav til ei ledig stilling, og til å sikre at det er samsvar med dei europeiske standardane og tekniske formata som er nemnde i artikkel 17 nr. 8 og artikkel 19 nr. 6.

3. Dersom ein arbeidsgjevar ber om ytterlegare hjelp, og det er rimeleg sannsynleg med rekruttering innanfor Unionen, skal EURES-medlemmene og, dersom det er relevant, EURES-partnarane syte for ytterlegare hjelp og tilleggstenester, samstundes som det vert teke omsyn til behova til arbeidsgjevaren.

Dersom dei vert bedne om det, skal EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane gje individuell rettleiing om utforminga av krav til ledige stillingar.

Artikkel 25

Støtte etter rekruttering

1. Dersom ein arbeidstakar eller arbeidsgjevar ber om det, skal EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane syte for følgjande:

a) Allmenne opplysningar om støtte etter rekruttering, til dømes opplæring i tverrkulturell kommunikasjon, språkkurs og støtte til integrasjon, medrekna allmenne opplysningar om tilgang til sysselsetjing for medlemmer av familien til arbeidstakaren.

b) Kontaktopplysningar til organisasjonar som tilbyr støtte etter rekruttering, dersom det er mogleg.

2. Utan at det rører ved artikkel 21 nr. 4, kan dei EURES-medlemmene og -partnarane som yter direkte støtte til arbeidstakarar eller arbeidsgjevarar etter rekruttering, krevje eit gebyr for dette.

Artikkel 26

Lettare tilgang til opplysningar om skattlegging, spørsmål om arbeidskontraktar, pensjonsrettar, sjuketrygd og sosial tryggleik, og aktive arbeidsmarknadstiltak

1. Dersom ein arbeidstakar eller arbeidsgjevar ber om det, skal EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane sende over førespurnader om konkrete opplysningar om rettar i samband med sosial tryggleik, aktive arbeidsmarknadstiltak, skattlegging, arbeidskontraktar, pensjonsrettar og sjuketrygd til dei rette nasjonale styresmaktene og eventuelt til andre relevante organ på nasjonalt plan som hjelper arbeidstakarar med å utøve rettane sine innanfor ramma av fri rørsle, medrekna dei organa som er nemnde i artikkel 4 i direktiv 2014/54/EU.

2. For føremålet med nr. 1 skal dei nasjonale samordningskontora samarbeide med dei rette nasjonale styresmaktene som er nemnde i nr. 1.

Artikkel 27

Støttetenester i grenseregionar

1. Dersom EURES-medlemmene eller -partnarane deltek i særskilde samarbeids- og tenestestrukturar i grenseregionar, til dømes partnarskap over landegrensene, skal dei gje grensearbeidarar og arbeidsgjevarar informasjon om den særlege situasjonen til grensearbeidarar, og informasjon som er relevant for arbeidsgjevarar i slike område.

2. Oppgåvene til partnarskapa over landegrensene kan omfatte formidlings- og rekrutteringstenester, koordinering av samarbeid mellom dei deltakande organisasjonane og utføring av verksemd som er relevant for mobilitet over landegrensene, medrekna informasjon og rettleiing til grensearbeidarar, med særleg vekt på fleirspråklege tenester.

3. Andre organisasjonar enn EURES-medlemmer og -partnarar som deltek i dei strukturane som er nemnde i nr. 1, skal ikkje reknast som ein del av EURES-nettverket på grunnlag av ei slik deltaking.

4. I dei grenseregionane som er nemnde i nr. 1, skal medlemsstatane leggje vinn på å utvikle løysingar med eitt einskilt felles kontaktpunkt som skal gje informasjon til grensearbeidarar og arbeidsgjevarar.

Artikkel 28

Tilgang til aktive arbeidsmarknadstiltak

Ein medlemsstat skal ikkje avgrense tilgangen til nasjonale aktive arbeidsmarknadstiltak som gjev arbeidstakarar hjelp til jobbsøking, berre fordi ein arbeidstakar søkjer slik hjelp for å finne arbeid på territoriet til ein annan medlemsstat.

Kapittel V

Utveksling av opplysningar og programplanleggingssyklus

Artikkel 29

Utveksling av opplysningar om straumar og mønster

Kommisjonen og medlemsstatane skal overvake og offentleggjere opplysningar om straumar og mønster i arbeidskraftmobiliteten i Unionen på grunnlag av statistikk frå Eurostat og tilgjengelege nasjonale data.

Artikkel 30

Utveksling av opplysningar mellom medlemsstatane

1. Kvar medlemsstat skal særleg samle inn og analysere opplysningar som er fordelte på kjønn, om

a) under- og overskot av arbeidskraft på nasjonale og sektorvise arbeidsmarknader, med særleg vekt på dei mest sårbare gruppene på arbeidsmarknaden og dei regionane som er hardast råka av arbeidsløyse,

b) EURES-verksemd på nasjonalt plan og, dersom det er relevant, på tvers av landegrensene.

2. Dei nasjonale samordningskontora skal ha ansvar for å dele tilgjengelege opplysningar innanfor EURES-nettverket og medverke til den felles analysen.

3. Medlemsstatane skal gjennomføre den programplanlegginga som er nemnd i artikkel 31, samstundes som dei tek omsyn til utvekslinga av opplysningar og felles analyse slik det er nemnt i nr. 1 og 2 i denne artikkelen.

4. Det europeiske samordningskontoret skal syte for praktiske ordningar for å lette utvekslinga av opplysningar mellom dei nasjonale samordningskontora og utarbeidinga av den felles analysen.

Artikkel 31

Programplanlegging

1. Dei nasjonale samordningskontora skal utarbeide årlege nasjonale arbeidsprogram for verksemda til EURES-nettverket i dei respektive medlemsstatane sine.

2. I dei årlege nasjonale arbeidsprogramma skal det opplysast om følgjande:

a) Den viktigaste verksemda som skal gjennomførast innanfor EURES-nettverket på nasjonalt plan og, dersom det er relevant, på tvers av landegrensene.

b) Dei samla menneskelege ressursane og økonomiske midlane som er tildelte for å gjennomføre verksemda.

c) Ordningar for å overvake, vurdere og, dersom det er naudsynt, oppdatere den planlagde verksemda.

3. Dei nasjonale samordningskontora og Det europeiske samordningskontoret skal få høve til å gjennomgå alle utkast til nasjonale arbeidsprogram. Etter at den nemnde gjennomgåinga er avslutta, skal dei nasjonale arbeidsprogramma vedtakast av dei høvesvise nasjonale samordningskontora.

4. Dei representantane for partane i arbeidslivet på unionsplan som deltek i samordningsgruppa, skal få høve til å uttale seg om utkasta til nasjonale arbeidsprogram.

5. Ved hjelp av gjennomføringsrettsakter skal Kommisjonen vedta dei malane og framgangsmåtane som er naudsynte for å utveksle opplysningar om dei nasjonale arbeidsprogramma på unionsplan. Desse gjennomføringsrettsaktene skal vedtakast i samsvar med den rådgjevingsprosedyren som er nemnd i artikkel 37 nr. 2.

Artikkel 32

Datainnsamling og -analyse

1. Medlemsstatane skal syte for at det finst framgangsmåtar for å samle inn data om følgjande område med EURES-verksemd som vert gjennomført på nasjonalt plan:

a) Informasjon og rettleiing frå EURES-nettverket ut ifrå kor mykje kontakt sakshandsamarane til EURES-medlemmene og -partnarane har med arbeidstakarar og arbeidsgjevarar.

b) Sysselsetjingsresultat, medrekna formidling og rekruttering som følgje av EURES-verksemd, på grunnlag av talet på ledige stillingar, jobbsøknader, CV-ar som er mottekne og handsama av sakshandsamarar frå EURES-medlemmene og -partnarane, og talet på arbeidstakarar som følgjeleg er vortne rekrutterte i ein annan medlemsstat, ut ifrå den kjennskapen sakshandsamarane har om dette eller på grunnlag av tilgjengelege undersøkingar.

c) Kor nøgde brukarane er med EURES-nettverket, målt mellom anna ved bruk av undersøkingar.

2. Det europeiske samordningskontoret skal ha ansvaret for å samle inn data om EURES-portalen og for å utvikle samarbeidet om arbeidsformidling i medhald av denne forordninga.

3. På grunnlag av dei opplysningane som er nemnde i nr. 1, og på dei områda med EURES-verksemd som er oppførte i det nemnde nummeret, skal Kommisjonen ved hjelp av gjennomføringsrettsakter vedta einsarta detaljerte spesifikasjonar for datainnsamling og -analyse for å overvake og vurdere verkemåten til EURES-nettverket. Desse gjennomføringsrettsaktene skal vedtakast i samsvar med den granskingsprosedyren som er nemnd i artikkel 37 nr. 3.

4. Kommisjonen skal gjevast fullmakt til å vedta delegerte rettsakter i samsvar med framgangsmåten som er nemnd i artikkel 36, for å endre dei områda som er nemnde i nr. 1 i denne artikkelen, eller for i det same nummeret å leggje til andre område med EURES-verksemd som vert utført på nasjonalt plan innanfor ramma av denne forordninga.

Artikkel 33

Rapportar om EURES-verksemd

Samstundes som det vert teke omsyn til dei opplysningane som vert samla inn i medhald av dette kapittelet, skal Kommisjonen annakvart år sende Europaparlamentet, Rådet, Det europeiske økonomi- og sosialutvalet og Regionutvalet ein rapport om EURES-verksemda.

Inntil rapporten som er nemnd i artikkel 35, vert lagd fram, skal den rapporten som er nemnd i første leddet i denne artikkelen, innehalde ei statusoppdatering om bruken av denne forordninga.

Kapittel VI

Sluttføresegner

Artikkel 34

Vern av personopplysningar

Dei tiltaka som er fastsette i denne forordninga, skal gjennomførast i samsvar med unionsretten som gjeld vern av personopplysningar, særleg direktiv 95/46/EF og dei tilhøyrande nasjonale gjennomføringstiltaka, og forordning (EF) nr. 45/2001.

Artikkel 35

Etterfølgjande vurdering

Kommisjonen skal innan 13. mai 2021 leggje fram for Europaparlamentet, Rådet, Det europeiske økonomi- og sosialutvalet og Regionutvalet ein etterfølgjande vurderingsrapport om bruken og verknadene av denne forordninga.

Framlegg til regelverk om endring av denne forordninga kan leggjast ved den nemnde rapporten.

Artikkel 36

Utøving av delegert fullmakt

1. Fullmakta til å vedta delegerte rettsakter vert gjeven Kommisjonen med atterhald for dei vilkåra som er fastsette i denne artikkelen. Det er særleg viktig at Kommisjonen følgjer den vanlege praksisen sin og rådfører seg med sakkunnige, medrekna sakkunnige frå medlemsstatane, før han vedtek dei delegerte rettsaktene.

2. Fullmakta til å vedta delegerte rettsakter som er nemnd i artikkel 32 nr. 4, skal gjevast Kommisjonen for ein periode på fem år frå 12. mai 2016. Kommisjonen skal utarbeide ein rapport om den delegerte fullmakta seinast ni månader før femårsperioden går ut. Den delegerte fullmakta skal lengjast stillteiande for periodar med same lengd, med mindre Europaparlamentet eller Rådet set seg imot ei slik lenging seinast tre månader før utgangen av kvar periode.

3. Den delegerte fullmakta som er nemnd i artikkel 32 nr. 4, kan når som helst kallast tilbake av Europaparlamentet eller Rådet. Ei avgjerd om tilbakekalling inneber at den delegerte fullmakta som er oppført i avgjerda, sluttar å gjelde. Avgjerda tek til å gjelde dagen etter at ho er kunngjord i Tidend for Den europeiske unionen eller på eit seinare tidspunkt som er oppført i avgjerda. Ho rører ikkje ved rettskrafta til andre delegerte rettsakter som alt har teke til å gjelde.

4. Så snart Kommisjonen vedtek ei delegert rettsakt, skal han melde frå om dette samstundes til Europaparlamentet og Rådet.

5. Ei delegert rettsakt som vert vedteken i medhald av artikkel 32 nr. 4, skal ta til å gjelde berre dersom Europaparlamentet eller Rådet ikkje har gjort innvendingar innan to månader etter at rettsakta er meld til Europaparlamentet og Rådet, eller dersom både Europaparlamentet og Rådet, før den nemnde fristen går ut, har meldt frå til Kommisjonen om at dei ikkje vil gjere innvendingar. Etter initiativ frå Europaparlamentet eller Rådet vert denne fristen lengd med to månader.

Artikkel 37

Utvalsprosedyre

1. Kommisjonen skal få hjelp av det EURES-utvalet som er oppnemnt ved denne forordninga. Det nemnde utvalet skal vere eit utval slik det er fastsett i forordning (EU) nr. 182/2011.

2. Når det vert vist til dette nummeret, skal artikkel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011 nyttast.

3. Når det vert vist til dette nummeret, skal artikkel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011 nyttast.

Artikkel 38

Endring av forordning (EU) nr. 1296/2013

1. I forordning (EU) nr. 1296/2013 vert det gjort følgjande endringar:

a) Artikkel 23 vert oppheva.

b) I artikkel 24 skal nr. 2 lyde:

«2. Programdelen EURES skal være åpen for alle organer, aktører og institusjoner som er utpekt av en medlemsstat eller av Kommisjonen, og som oppfyller vilkårene for å delta i EURES som angitt i europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589[30] . Disse organene, aktørene og institusjonene skal særlig omfatte

a) nasjonale, regionale og lokale myndigheter,

b) arbeidsformidlinger,

c) partene i arbeidslivets organisasjoner og andre berørte parter.»

2. Tilvisingar til den oppheva føresegna, som er nemnd i nr. 1 bokstav a), skal forståast som tilvisingar til artikkel 29 i denne forordninga.

3. Nr. 1 bokstav b) i denne artikkelen skal ikkje røre ved søknader om finansiering i medhald av forordning (EU) nr. 1296/2013 som er sende inn før 12. mai 2016.

Artikkel 39

Endringar av forordning (EU) nr. 492/2011

1. I forordning (EU) nr. 492/2011 vert det gjort følgjande endringar:

a) Artikkel 11 og 12, artikkel 13 nr. 2, artikkel 14–20 og artikkel 38 vert oppheva.

b) Artikkel 13 nr. 1 vert oppheva med verknad frå 13. mai 2018.

2. Tilvisingar til dei oppheva føresegnene skal forståast som tilvisingar til denne forordninga og lesast i samsvar med jamføringstabellen i vedlegg II.

Artikkel 40

Overgangsføresegner

Organisasjonar som 12. mai 2016 vert utpeikte som «EURES-partnarar» i samsvar med artikkel 3 bokstav c) i gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU, eller som yter tenester i avgrensa omfang som «assosierte EURES-partnarar» i samsvar med artikkel 3 bokstav d) i den nemnde avgjerda, kan inntil 13. mai 2019 få unntak frå artikkel 11 i denne forordninga og delta som EURES-medlemmer i samsvar med artikkel 7 nr. 1 bokstav c) ii) i denne forordninga, eller som EURES-partnarar i samsvar med artikkel 7 nr. 1 bokstav d) i denne forordninga, så framt dei pliktar seg til å oppfylle dei relevante pliktene i medhald av denne forordninga. Dersom ein av desse organisasjonane ønskjer å delta som EURES-partnar, skal organisasjonen gje det nasjonale samordningskontoret melding om kva oppgåver han kjem til å utføre i medhald av artikkel 11 nr. 4 i denne forordninga. Det relevante nasjonale samordningskontoret skal melde frå til Det europeiske samordningskontoret om dette. Etter at overgangsperioden er avslutta, kan dei organisasjonane som det gjeld, sende inn ein søknad om å vere med vidare i EURES-nettverket, i samsvar med artikkel 11 i denne forordninga.

Artikkel 41

Ikraftsetjing

1. Denne forordninga tek til å gjelde den 20. dagen etter at ho er kunngjord i Tidend for Den europeiske unionen.

2. Artikkel 12 nr. 3 og artikkel 17 nr. 1–7 skal nyttast frå 13. mai 2018.

Denne forordninga er bindande i alle delar og gjeld direkte i alle medlemsstatane.

Utferda i Strasbourg 13. april 2016.

For Europaparlamentet

For Rådet

M. SCHULZ

J.A. HENNIS-PLASSCHAERT

President

Formann

Vedlegg I

Felles minstekriterium

(som nemnt i artikkel 10 nr. 2 og artikkel 11 nr. 2)

Avsnitt 1

Yting av tenester

1. Plikt til å ha på plass eigna ordningar og framgangsmåtar for å kontrollere og sikre at gjeldande arbeidsnormer og lovfesta krav vert etterlevde fullt ut, samstundes som det vert teke omsyn til eventuelle eksisterande lisens- og godkjenningsordningar for andre arbeidsformidlingar enn dei offentlege arbeidsformidlingane ved yting av tenester, medrekna gjeldande personvernlovgjeving og eventuelle krav og standardar med omsyn til kvaliteten på data om ledige stillingar.

2. Evne og påvist kapasitet til å tilby arbeidsformidlingstenester og/eller støttetenester, slik det er nemnt i denne forordninga.

3. Evne til å yte tenester gjennom ein eller fleire lett tilgjengelege kanalar, i det minste gjennom tilgang til ein nettstad for organisasjonen.

4. Evne og kapasitet til å vise arbeidstakarar og arbeidsgjevarar til andre EURES-medlemmer og -partnarar og/eller organ som har sakkunnskap om fri rørsle for arbeidstakarar.

5. Stadfesting av at prinsippet om fri tenesteyting for arbeidstakarar vert etterlevd i samsvar med artikkel 21 nr. 3 andre leddet.

Avsnitt 2

Deltaking i EURES-nettverket

1. Evne og plikt til å sikre påliteleg levering av data til rett tid, slik det er nemnt i artikkel 12 nr. 6.

2. Plikt til å følgje dei tekniske standardane og formata for arbeidsformidling og utveksling av opplysningar i samsvar med denne forordninga.

3. Evne og plikt til å medverke til programplanlegginga og rapporteringa til det nasjonale samordningskontoret, i tillegg til å gje opplysningar til kontoret om ytinga av tenester og om dei resultata som er oppnådde i samsvar med denne forordninga.

4. Tildeling av eller plikt til å sikre tildeling av høvelege menneskelege ressursar til dei høvesvise oppgåvene som skal utførast.

5. Plikt til å sikre at personalet oppfyller kvalitetsstandardane, og til å melde dei på dei relevante modulane i det felles opplæringsprogrammet som er nemnt i artikkel 8 nr. 1 bokstav a) iii).

6. Plikt til å nytte EURES-varemerket berre til tenester og verksemd som gjeld EURES-nettverket.

Vedlegg II

Jamføringstabell

Forordning (EU) nr. 492/2011

Denne forordninga

Artikkel 11 nr. 1 første leddet

Artikkel 30 nr. 1 bokstav a)

Artikkel 11 nr. 1 andre leddet

Artikkel 9 nr. 2 bokstav b) og d), artikkel 9 nr. 3 og artikkel 13

Artikkel 11 nr. 2

Artikkel 9 og 10

Artikkel 12 nr. 1

–

Artikkel 12 nr. 2

–

Artikkel 12 nr. 3 første leddet

Artikkel 9 nr. 4

Artikkel 12 nr. 3 andre leddet

Artikkel 18 nr. 1 og 2

Artikkel 13 nr. 1

Artikkel 12 nr. 3 og artikkel 17 nr. 1–6

Artikkel 13 nr. 2

Artikkel 17 nr. 7 og 8

Artikkel 14 nr. 1

–

Artikkel 14 nr. 2

–

Artikkel 14 nr. 3

–

Artikkel 15 nr. 1

Artikkel 10 nr. 1 og 2, artikkel 12 nr. 1–3 og artikkel 13

Artikkel 15 nr. 2

Artikkel 9 nr. 3 bokstav a) og artikkel 10 nr. 1

Artikkel 16

–

Artikkel 17 nr. 1

Artikkel 30

Artikkel 17 nr. 2

Artikkel 16 nr. 6

Artikkel 17 nr. 3

Artikkel 33

Artikkel 18

Artikkel 7 nr. 1 bokstav a)

Artikkel 19 nr. 1

Artikkel 8

Artikkel 19 nr. 2

–

Artikkel 20

Artikkel 8 nr. 1 bokstav a) iii) og v) og artikkel 9 nr. 3 bokstav b)

Artikkel 38

–

Vedlegg 3
Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2016/716 av 11. mai 2016 om oppheving av gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU om gjennomføring av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 492/2011 med omsyn til arbeidsformidling og vidareføring av EURES

[meld under nummeret K(2016) 2772]

EUROPAKOMMISJONEN HAR

med tilvising til traktaten om verkemåten til Den europeiske unionen,

med tilvising til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 492/2011 av 5. april 2011 om fri rørsle for arbeidstakarar innanfor Unionen[31] , særleg artikkel 38, og

ut frå desse synsmåtane:

1) Rammereglane for EURES, som er fastsette i kapittel II i forordning (EU) nr. 492/2011, vert bytt ut med europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589[32] .

2) I Kommisjonens gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU[33] er det fastsett føresegner om verkemåten til det europeiske nettverket for arbeidsformidlingar (EURES-nettverket), særleg med omsyn til arbeidsformidling.

3) Forordning (EU) 2016/589 fastset nye reglar om arbeidsformidling og vidarefører EURES-nettverket ved å integrere alle dei aspekta som gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU omfattar.

4) Av omsyn til rettstryggleiken og klarleiken bør difor gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU opphevast seinast innan det tidspunktet då forordning (EU) 2016/589 tek til å gjelde.

TEKE DENNE AVGJERDA:

Artikkel 1

Gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU vert oppheva med verknad frå 12. mai 2016, den datoen då forordning (EU) 2016/589 tek til å gjelde.

Artikkel 2

Denne avgjerda er retta til medlemsstatane.

Utferda i Brussel 11. mai 2016.

For Kommisjonen

Marianne THYSSEN

Medlem av Kommisjonen

Vedlegg 4
Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2017/1255 av 11. juli 2017 om ein mal som gjer greie for dei nasjonale systema og framgangsmåtane for godkjenning av organisasjonar som EURES-medlemmer og -partnarar

EUROPAKOMMISJONEN HAR

med tilvising til traktaten om verkemåten til Den europeiske unionen,

med tilvising til europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13. april 2016 om eit europeisk nettverk for arbeidsformidlingar (EURES), tilgang til mobilitetstenester for arbeidstakarar og ytterlegare integrasjon av arbeidsmarknadene, og om endring av forordning (EU) nr. 492/2011 og (EU) nr. 1296/2013[34] , særleg artikkel 11 nr. 8,

etter samråd med EURES-utvalet og

ut frå desse synsmåtane:

1) Ved forordning (EU) 2016/589 vert det mellom anna fastsett grunnleggjande prinsipp og kriterium for godkjenning av EURES-medlemmer og -partnarar.

2) I medhald av artikkel 11 nr. 1 i forordning (EU) 2016/589 skal kvar medlemsstat innan 13. mai 2018 ha innført eit system som skal nyttast til å godkjenne organisasjonar som EURES-medlemmer og -partnarar, til å overvake verksemda deira og om dei etterlever den gjeldande lovgjevinga når dei nyttar denne forordninga, og om naudsynt til å kalle tilbake godkjenninga deira.

3) Organisasjonar som i medhald av artikkel 40 i forordning (EU) 2016/589 kan delta som EURES-medlemmer og -partnarar i ein overgangsperiode, bør, dersom dei framleis ønskjer å vere ein del av EURES-nettverket etter at overgangsperioden er gått ut, sende inn ein søknad som skal handsamast i desse godkjenningssystema.

4) Offentlege arbeidsformidlingar som er utpeikte i medhald av artikkel 10 i forordning (EU) 2016/589, vert ikkje omfatta av godkjenningssystema, men bør oppfylle dei pliktene og dei kriteria som er fastsette i den nemnde artikkelen.

5) I samsvar med artikkel 11 nr. 6 og 7 i forordning (EU) 2016/589 skal medlemsstatane, gjennom dei nasjonale samordningskontora sine, informere Det europeiske samordningskontoret om godkjenningssystema sine og om kva søknader som er godkjende, avslåtte eller kalla tilbake, og Det europeiske samordningskontoret skal sende opplysningane vidare til andre nasjonale samordningskontor.

6) Ei systematisk utveksling av opplysningar og samarbeid mellom medlemsstatane kan medverke til å betre kvaliteten på utforminga og bruken av dei nasjonale godkjenningssystema.

7) For å sikre ei open utveksling av opplysningar og gjensidig læring mellom medlemsstatane må det nyttast ein felles mal som gjer greie for dei nasjonale godkjenningssystema, og det må innførast ei ordning for utveksling av opplysningar.

8) Det kan hende at malen etter kvart må tilpassast endringar på marknaden for rekrutteringstenester og anna utvikling. Difor er det viktig å innføre ein styringsmodell som sikrar eigna samråd og deltaking frå dei nasjonale samordningskontora, før endringar av malen vert vedtekne.

TEKE DENNE AVGJERDA:

Artikkel 1

Føremål

Ved denne avgjerda vert det fastsett kva mal som skal nyttast av medlemsstatane når dei skal gjere greie for dei systema for godkjenning av EURES-medlemmer og -partnarar som dei har innført i medhald av artikkel 11 nr. 1 i forordning (EU) 2016/589 (nasjonale godkjenningssystem), framgangsmåtane for endring av malen og ordningane for deling av opplysningar om godkjenningssystema med andre medlemsstatar.

Artikkel 2

Allmenne prinsipp

1. Medlemsstatane skal dele opplysningar om godkjenningssystema sine i samsvar med ein felles mal som er nemnd i artikkel 6, og ajourføre desse opplysningane ved eventuelle endringar.

2. Med omsyn til godkjenningssystema skal kvar medlemsstat syte for at følgjande oppgåver vert utførte:

a) Handsaming og vurdering av søknader om å verte EURES-medlemmer eller -partnarar.

b) Avgjerder om godkjenning eller avslag på slike søknader og om tilbakekalling av godkjenningar.

c) Handsaming av og avgjerder i klagesaker som gjeld dei avgjerdene som er nemnde i bokstav b), og tilbod om klagerett i samband med slike avgjerder.

d) Overvaking av etterlevinga til EURES-medlemmene og -partnarane når det gjeld det nasjonale godkjenningssystemet og pliktene i medhald av forordning (EU) 2016/589.

3. Medlemsstatane skal syte for at søkjarane vert godt informerte om korleis søknadene deira vil verte handsama, særleg om utvekslinga av opplysningar med andre medlemsstatar om avgjerder som gjeld godkjenningar, overvaking og tilbakekallingar.

Artikkel 3

Rollene og ansvarsområda til dei nasjonale samordningskontora

I samsvar med artikkel 11 nr. 6 i forordning (EU) 2016/589 har dei nasjonale samordningskontora i dei høvesvise medlemsstatane ansvar for å informere Det europeiske samordningskontoret om det nasjonale godkjenningssystemet og bruken av det, særleg ved å

a) leggje fram opplysningar om det nasjonale godkjenningssystemet, medrekna alle gjeldande kriterium og krav, ved å sende inn den utfylte fellesmalen som er nemnd i artikkel 6, og om naudsynt ajourføre han,

b) melde frå til Det europeiske samordningskontoret om EURES-medlemmer og -partnarar som er vortne godkjende i samsvar med det nasjonale godkjenningssystemet,

c) melde frå til Det europeiske samordningskontoret om avslag på søknader om godkjenning som følgje av manglande etterleving, særleg av nr. 1 i avsnitt 1 i vedlegget til forordning (EU) 2016/589,

d) melde frå til Det europeiske samordningskontoret om tilbakekalling av godkjenningar av EURES-medlemmer og -partnarar og grunngjevingane for dette.

Artikkel 4

Rollene og ansvarsområda til Det europeiske samordningskontoret

1. Det europeiske samordningskontoret skal ha ansvar for å støtte utvekslinga av opplysningar mellom medlemsstatane om dei nasjonale godkjenningssystema og måten dei fungerer på, særleg ved å

a) opprette og halde ved lag eit særskilt område på ekstranettet til EURES-portalen for å gjere følgjande tilgjengeleg for dei nasjonale samordningskontora:

i) Malen som er nemnd i artikkel 6, og andre tilhøyrande opplysningar om utfylling og innsending av malen.

ii) Alle opplysningane frå dei nasjonale samordningskontora om godkjenningssystema og bruken av dei i samsvar med forordning (EU) 2016/589 og denne avgjerda, samstundes som det vert teke omsyn til den plikta Det europeiske samordningskontoret har til å sende opplysningane om bruken vidare til andre nasjonale samordningskontor i samsvar med artikkel 11 nr. 6 og 7 i forordning (EU) 2016/589.

iii) Eit felles område for utveksling av opplysningar om oppretting og drift av nasjonale godkjenningssystem.

b) syte for eventuelle andre verktøy, opplæring og støtte som trengst for å lette utvekslinga av opplysningar og den gjensidige læringa når det gjeld godkjenningssystema,

c) jamleg melde frå til samordningsgruppa om korleis utvekslinga av opplysningar fungerer, og, om naudsynt gjere framlegg om endringar av malen og framgangsmåtane.

2. Det europeiske samordningskontoret skal offentleggjere lista over EURES-medlemmer og -partnarar på EURES-portalen etter avtale med dei einskilde nasjonale samordningskontora.

Artikkel 5

Rollene og ansvarsområda til samordningsgruppa

1. Samordningsgruppa skal overvake verksemda til dei nasjonale godkjenningssystema nøye og vere eit forum for utveksling av synspunkt og beste praksis med sikte på å betre verkemåten til systema.

2. Ein gong i året skal samordningsgruppa gjennomgå bruken av denne avgjerda, som skal utgjere samordningsgruppa sitt bidrag til kommisjonsrapportane om verksemd og etterfølgjande vurderingar i samsvar med artikkel 33 og 35 i forordning (EU) 2016/589.

3. Dersom det er behov for å tilpasse eller gjere endringar i det området på ekstranettet som er nemnt i artikkel 4 nr. 1 bokstav a), eller i annan tilhøyrande informasjon og dokumentasjon, skal Det europeiske samordningskontoret rådføre seg med samordningsgruppa før ein ny versjon vert vedteken, i samsvar med artikkel 14 i forordning (EU) 2016/589.

Artikkel 6

Mal

1. Dei nasjonale samordningskontora skal nytte ein elektronisk versjon av den malen som er ført opp i vedlegget, til å gjere greie for dei nasjonale godkjenningssystema, dei gjeldande kriteria og krava og kva organ som er peikte ut til å ta hand om verksemda deira.

2. Den utfylte malen skal sendast til Det europeiske samordningskontoret straks eit nasjonalt godkjenningssystem er vorte oppretta. Dersom det vert gjort endringar i opplysningane som er gjevne, skal det nasjonale samordningskontoret straks fylle ut og sende inn ein ny mal med ajourførte opplysningar.

Artikkel 7

Ikraftsetjing

1. Denne avgjerda tek til å gjelde 20. dagen etter at ho er kunngjord i Tidend for Den europeiske unionen.

2. Det europeiske samordningskontoret skal innan 1. desember 2017 gje dei nasjonale samordningskontora tilgang til den elektroniske versjonen av den malen som er nemnd i vedlegget, alle seinare endringar av malen og alle andre relevante retningslinjer som gjeld ekstranettet til EURES-portalen.

Utferda i Brussel 11. juli 2017.

For Kommisjonen

Jean-Claude Juncker

President

Vedlegg

Mal som dei nasjonale samordningskontora skal nytte til å leggje fram opplysningar om dei nasjonale systema og framgangsmåtane for godkjenning av organisasjonar som EURES-medlemmer og -partnarar

Den elektroniske versjonen av denne malen og alle konsoliderte utgåver som inneheld seinare endringar, er tilgjengeleg for dei nasjonale samordningskontora på ekstranettet til EURES-portalen.

I. RETTSGRUNNLAG

Tilvising til nasjonal rett / nasjonale reglar.

II. FRAMGANGSMÅTE FOR Å VELJE UT EURES-MEDLEMMER OG -PARTNARAR

1. Metode

a) Gjer greie for den metoden som er nytta til å velje ut EURES-medlemmer og -partnarar:

i) Innbyding til interesseteikning (open eller retta mot visse organisasjonar. Dersom svaret er ja, kva organisasjonar og kvifor?)

ii) Tildeling av kontraktar

iii) Invitasjonar (dersom svaret er ja, kva organisasjonar og kvifor?)

iv) Anna

b) Gjer greie for korleis offentleggjering vert sikra (vert til dømes meldingar offentleggjorde elektronisk?)

2. Førebygging av interessekonfliktar

Gjer greie for dei tiltaka som skal hindre interessekonfliktar, i medhald av artikkel 2 nr. 2 i denne avgjerda

3. Tilrettelegging av prosessen fram til godkjenning ligg føre

a) Organ med ansvar for handsaming og vurdering av søknader

b) Oppgåvene til organet

4. Godkjenningsprosessen/opplysningar til tredjemann

a) Organ med ansvar for avgjerder knytte til godkjenning/avslag basert på vurderinga av søknadene

b) Oppgåvene til organet

c) Perioden frå innlevering av søknad til søkjaren får melding om godkjenning/avslag

d) Gjer greie for korleis søkjarane får melding om godkjenning/avslag på søknadene sine

e) Gjer greie for korleis offentleggjeringa av dei utvalde EURES-medlemmene og -partnarane vert handtert for å sikre openheit

5. Sikre rettstryggleik

a) Ansvarleg organ

b) Gjer greie for korleis klager som er knytte til godkjenningssystemet, vert handsama

c) Klagerett etter avslag på søknad

6. Godkjenningsperiode

Er godkjenninga tidsavgrensa? Dersom svaret er ja, kor lenge?

7. Framgangsmåte for fornying av godkjenning

Gjer greie for framgangsmåten og tidsplanen

8. Søknadsgebyr

Skal søkjarane betale gebyr? Dersom svaret er ja, korleis vert dei fastsette?

III. KRITERIUM FOR GODKJENNING

1. Bruk av minstekriteria i vedlegg I til forordning (EU) 2016/589

2. Eventuelle nasjonale kriterium og grunnar til at dei er naudsynte for føremåla som er fastsette i artikkel 11 nr. 2 i forordning (EU) 2016/589

IV. OVERVAKING

1. Ansvarleg organ / Ansvarlege organ

2. Metode (databasert, kontroll og revisjon, stikkprøvekontrollar osv.)

3. Kontrollfrekvens

4. Handsaming av klager som gjeld verksemda til EURES-medlemmer og -partnarar

5. Følgjer av manglande etterleving av krava i godkjenningssystemet og av pliktene i medhald av forordning (EU) 2016/589

V. FRAMGANGSMÅTE FOR TILBAKEKALLING AV GODKJENNING

1. Ansvarleg organ

2. Oppgåvene til organet

3. Gjer greie for framgangsmåten og tidsplanen for handsaming av slike saker

4. Klagerett etter tilbakekalling

VI. KRITERIUM FOR TILBAKEKALLING AV GODKJENNING

Oppgje dei nasjonale kriteria for tilbakekalling av godkjenningar

VII. LISTE OVER EURES-MEDLEMMER OG -PARTNARAR

Den ajourførte lista over EURES-medlemmer og -partnarar skal leggjast ved malen når han vert sendt til Det europeiske samordningskontoret.

Vedlegg 5
Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2017/1256 av 11. juli 2017 om malar og framgangsmåtar for utveksling av opplysningar på unionsplan om dei nasjonale arbeidsprogramma til EURES-nettverket

EUROPAKOMMISJONEN HAR

med tilvising til traktaten om verkemåten til Den europeiske unionen,

med tilvising til europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13. april 2016 om eit europeisk nettverk for arbeidsformidlingar (EURES), tilgang til mobilitetstenester for arbeidstakarar og ytterlegare integrasjon av arbeidsmarknadene, og om endring av forordning (EU) nr. 492/2011 og (EU) nr. 1296/2013[35] , særleg artikkel 31 nr. 5,

etter samråd med EURES-utvalet og

ut frå desse synsmåtane:

1) I medhald av forordning (EU) 2016/589 bør det innførast eit effektivt system på unionsplan som Kommisjonen og medlemsstatane kan nytte til å utveksle opplysningar om tilbod av og etterspurnad etter arbeidskraft nasjonalt, regionalt og sektorvis, og som medlemsstatane kan nytte som grunnlag til å støtte opp under det praktiske samarbeidet innanfor EURES-nettverket.

2) I artikkel 30 nr. 1 i forordning (EU) 2016/589 er det fastsett at medlemsstatane skal samle inn og analysere opplysningar som er fordelte på kjønn, om under- og overskot av arbeidskraft på nasjonale og sektorvise arbeidsmarknader, med særleg vekt på dei mest sårbare gruppene på arbeidsmarknaden og dei regionane som er hardast råka av arbeidsløyse, og om EURES-verksemd på nasjonalt plan og på tvers av landegrensene, der det er relevant.

3) I artikkel 31 nr. 1 i forordning (EU) 2016/589 er det fastsett krav til dei nasjonale samordningskontora om å utarbeide nasjonale arbeidsprogram for verksemda til EURES-nettverket i dei respektive medlemsstatane. Ei utveksling av nasjonale arbeidsprogram mellom medlemsstatane innanfor ramma av ein programplanleggingssyklus bør gjere det mogleg for dei nasjonale samordningskontora å rette ressursane i EURES-nettverket inn mot føremålstenlege tiltak og prosjekt, slik at utviklinga av nettverket kan styrast i retning av eit meir resultatorientert verktøy som kan tilpassast behova til arbeidstakarar og arbeidsgjevarar i samsvar med dynamikken i arbeidsmarknadene.

4) Utvekslinga mellom dei nasjonale samordningskontora og Det europeiske samordningskontoret av dei respektive arbeidsprogramma deira og ein felles analyse av utkasta vil betre verkemåten til nettverket, skape større klarleik og styrkje samarbeidet innanfor nettverket.

5) For å gjennomføre artikkel 31 i forordning (EU) 2016/589 bør dei nasjonale samordningskontora, som eit ledd i førebuinga av det nasjonale arbeidsprogrammet, samle inn og undersøkje dei opplysningane som er nemnde i denne artikkelen, og som er tilgjengelege på nasjonalt plan, og dei vert oppmoda til å ta omsyn til alle relevante rapportar og dokument som er tilgjengelege på unionsplan.

6) I medhald av artikkel 31 nr. 2 i forordning (EU) 2016/589 bør dei nasjonale samordningskontora årleg utarbeide nasjonale arbeidsprogram og gjere greie for den viktigaste verksemda som skal gjennomførast innanfor EURES-nettverket, dei samla menneskelege ressursane og økonomiske midlane som er tildelte for å gjennomføre verksemda, og ordningane for å overvake og vurdere den planlagde verksemda.

7) Europakommisjonen skal fastsetje ein felles mal for nasjonale arbeidsprogram, og malen skal ha ein struktur som speglar att det overordna målet for forordning (EU) 2016/589, for såleis å sikre at alle medlemsstatane identifiserer den viktigaste verksemda som skal utførast med omsyn til støttetenester til både arbeidstakarar og arbeidsgjevarar som er nemnde i artikkel 21–28 i forordning (EU) 2016/589.

8) Det bør fastsetjast ein felles tidsplan for utarbeiding av dei nasjonale arbeidsprogramma på grunnlag av dei røynslene som er gjorde under samarbeidet om felles programplanlegging dei nasjonale samordningskontora imellom, i samsvar med Kommisjonens gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU[36] og med tilstrekkeleg fleksibilitet med tanke på dei ulike nasjonale systema.

9) All eventuell samverknad mellom ordningane og framgangsmåtane for datainnsamling og -analyse på ulike område der EURES-verksemda vert utført på nasjonalt plan i samsvar med artikkel 32 i forordning (EU) 2016/589, bør utnyttast, særleg på ein slik måte at dei nasjonale arbeidsprogramma nyttar indikatorar som byggjer på eksisterande praksis innanfor dei offentlege arbeidsformidlingane, og som er konsekvente og medverkar til datainnsamlinga som er nemnd i dei gjennomføringsrettsaktene som skal vedtakast i medhald av artikkel 32 nr. 3 i forordning (EU) 2016/589.

10) EURES-personalet til EURES-medlemmer og -partnarar bør ha tilgang til relevante opplysningar om dei nasjonale arbeidsprogramma, slik at dei lettare kan medverke til å nå dei måla som er fastsette for EURES-nettverket i artikkel 6 i forordning (EU) 2016/589.

11) Dei opplysningane som er samla inn gjennom dei nasjonale arbeidsprogramma med omsyn til verksemd og resultat, kan utgjere eit viktig bidrag i utarbeidinga av rapporten om EURES-verksemda som Kommisjonen i medhald av artikkel 33 i forordning (EU) 2016/589 skal leggje fram for Europaparlamentet, Rådet, Det europeiske økonomi- og sosialutvalet og Regionutvalet annakvart år, og det er difor naudsynt å undersøkje kva delar av arbeidsprogramma som kan gjerast tilgjengelege for dette føremålet.

TEKE DENNE AVGJERDA:

Artikkel 1

Føremål

I denne avgjerda er det fastsett kva ordningar som er naudsynte for å utveksle opplysningar innanfor EURES-nettverket om programplanlegging av verksemda til nettverket.

For dette føremålet vert det i denne avgjerda fastsett kva mal dei nasjonale samordningskontora skal nytte når dei utarbeider dei nasjonale arbeidsprogramma sine i medhald av artikkel 31 nr. 2 i forordning (EU) 2016/589, og kva framgangsmåtar som skal nyttast til å utveksle opplysningar som er knytte til dei nasjonale arbeidsprogramma på unionsplan.

Artikkel 2

Organisering av programplanleggingssyklusen

1. Kvart nasjonale samordningskontor skal årleg utarbeide eit nasjonalt arbeidsprogram for verksemda til EURES-nettverket i dei respektive medlemsstatane sine, i samsvar med malen i vedlegg I.

2. Utkasta til nasjonale arbeidsprogram skal gjerast tilgjengelege for alle nasjonale samordningskontor, som vil få høve til å forhøyre seg om den planlagde verksemda og gjere framlegg om samarbeid og utveksling av opplysningar i samband med verksemda.

3. Dei representantane for partane i arbeidslivet på unionsplan som deltek i samordningsgruppa, skal få høve til å uttale seg om utkasta til nasjonale arbeidsprogram.

4. Etter at fristen for å uttale seg har gått ut, skal dei endelege nasjonale arbeidsprogramma gjerast tilgjengelege for alle nasjonale samordningskontor.

5. Dei nasjonale arbeidsprogramma skal i størst mogleg grad nytte dei indikatorane og måla som gjeld for gjennomføringsrettsaktene som skal vedtakast i medhald av artikkel 32 nr. 3 i forordning (EU) 2016/589.

6. Dei nasjonale arbeidsprogramma kan nytte andre indikatorar i tillegg.

7. Dei nasjonale samordningskontora skal årleg rapportere om gjennomføringa av dei nasjonale arbeidsprogramma og leggje fram resultata av den planlagde verksemda.

Artikkel 3

Rollene og ansvarsområda til dei nasjonale samordningskontora

Dei nasjonale samordningskontora i dei respektive medlemsstatane skal ha ansvaret for å

a) samle inn, analysere og dele dei opplysningane som er naudsynte i medhald av artikkel 30 i forordning (EU) 2016/589, med sikte på å førebu utkasta sine til nasjonalt arbeidsprogram,

b) utarbeide dei nasjonale arbeidsprogramma sine ved hjelp av malen i vedlegg I,

c) halde fristane som er fastsette i vedlegg II for innlevering av utkast til nasjonale arbeidsprogram,

d) gjere utkastet sitt til nasjonalt arbeidsprogram tilgjengeleg for nettverket ved å nytte dei metodane som Det europeiske samordningskontoret har fastsett,

e) delta i ei felles gjennomgåing av utkasta til nasjonale arbeidsprogram med sikte på å ferdigstille desse programma og auke det praktiske samarbeidet om yting av støttetenester til arbeidstakarar og arbeidsgjevarar,

f) ferdigstille dei nasjonale arbeidsprogramma etter den felles gjennomgåinga,

g) ajourføre dei nasjonale arbeidsprogramma når det krevst og gjere ajourføringane tilgjengelege for nettverket ved å nytte dei metodane som Det europeiske samordningskontoret har fastsett,

h) rapportere om gjennomføringa av verksemd som er fastsett i dei nasjonale arbeidsprogramma, innan dei fristane som er fastsette i vedlegg II.

Artikkel 4

Rollene og ansvarsområda til Det europeiske samordningskontoret

Det europeiske samordningskontoret skal ha ansvaret for å støtte utvekslinga av opplysningar mellom medlemsstatane om dei nasjonale arbeidsprogramma og den felles gjennomgåinga, særleg ved å

a) dele opplysningar som er relevante for artikkel 30 i forordning (EU) 2016/589 og er tilgjengelege på unionsplan, med dei nasjonale samordningskontora som støtte i førebuinga deira av utkast til nasjonale arbeidsprogram,

b) utvikle og halde ved lag eit verktøy på ekstranettet til EURES-portalen som gjer malen som er nemnd i artikkel 7, tilgjengeleg for dei nasjonale samordningskontora, saman med andre tilhøyrande opplysningar om korleis malen skal fyllast ut og sendast inn, og gje dei nasjonale samordningskontora høve til å gjennomgå og uttale seg om kvarandre sine utkast til nasjonale arbeidsprogram,

c) overvake etterlevinga av dei fristane som er fastsette i vedlegg II for oversending av utkast til nasjonale arbeidsprogram, og av den felles gjennomgåinga og rapporteringa om korleis dei nasjonale arbeidsprogramma er gjennomførte,

d) syte for eventuelle andre verktøy og den opplæringa og støtta som trengst for å lette utvekslinga av opplysningar og den gjensidige læringa når det gjeld programplanleggingssyklusen,

e) gjere relevante delar av programplanleggingssyklusen tilgjengelege for heile EURES-nettverket på eit særskilt område på ekstranettet til EURES-portalen, med sikte på å skape større klarleik og betre den gjensidige læringa,

f) oppmuntre dei nasjonale samordningskontora til å syte for at artikkel 31 og 32 i forordning (EU) 2016/589 vert nytta på ein einsarta måte,

g) jamleg melde frå til samordningsgruppa om korleis programplanleggingssyklusen fungerer, og om naudsynt gjere framlegg om endringar av malen og framgangsmåtane.

Artikkel 5

Rollene og ansvarsområda til EURES-medlemmer og -partnarar

EURES-medlemmer og -partnarar skal medverke til programplanleggingssyklusen for EURES ved å

a) leggje fram opplysningar om kva økonomiske midlar og menneskelege ressursar dei har tilgjengeleg, og kva verksemd som skal inngå i det nasjonale arbeidsprogrammet,

b) gjennomføre den relevante verksemda som inngår i det nasjonale arbeidsprogrammet,

c) leggje fram opplysningar om gjennomføringa av verksemda deira som skal inngå i den nasjonale verksemdsrapporten.

Artikkel 6

Rollene og ansvarsområda til samordningsgruppa

1. Samordningsgruppa skal overvake bruken av artikkel 31 i forordning (EU) 2016/589 nøye og vere eit forum for utveksling av synspunkt og beste praksis med sikte på å betre verkemåten til programplanleggingssyklusen for EURES.

2. Ein gong i året skal samordningsgruppa gjennomgå bruken av denne avgjerda, og denne gjennomgåinga skal utgjere EURES-samordningsgruppa sitt bidrag til kommisjonsrapportane om verksemd og etterfølgjande vurderingar i samsvar med artikkel 33 og 35 i forordning (EU) 2016/589.

3. Samordningsgruppa skal avgjere kva delar av dei nasjonale arbeidsprogramma og dei nasjonale verksemdsrapportane som er relevante for heile EURES-personalet, og som difor bør vere tilgjengelege på ekstranettet til EURES-portalen for å sikre at programplanleggingssyklusen for EURES vert gjennomført på ein føremålstenleg måte og at måla for EURES-nettverka vert nådde slik det er fastsett i artikkel 6 i forordning (EU) 2016/589.

4. Samordningsgruppa skal avgjere kva opplysningar frå programplanleggingssyklusen som er relevante for og kan nyttast til å utarbeide rapportane om EURES-verksemd i samsvar med artikkel 33 i forordning (EU) 2016/589.

Artikkel 7

Mal

1. Dei nasjonale samordningskontora skal nytte ein elektronisk versjon av den malen som er oppført i vedlegg I når dei utarbeider dei nasjonale arbeidsprogramma sine.

2. Dei nasjonale samordningskontora kan ta med all verksemd som dei finn føremålstenleg, i kvart avsnitt av malen som er oppført i vedlegg I.

3. Dersom det er behov for å tilpasse eller endre det verktøyet som er nemnt i artikkel 4 bokstav b) eller annan tilhøyrande informasjon og dokumentasjon, skal Det europeiske samordningskontoret rådføre seg med samordningsgruppa før ein ny versjon vert vedteken, i samsvar med artikkel 14 i forordning (EU) 2016/589.

Artikkel 8

Framgangsmåte

1. Dei nasjonale samordningskontora skal følgje den tidsplanen som er oppført i vedlegg II når dei utarbeider dei nasjonale arbeidsprogramma sine.

2. Etter at dei nasjonale arbeidsprogramma er vedtekne, kan programma eller delar av dei gjerast tilgjengelege for EURES-nettverket på ekstranettet til EURES-portalen.

Artikkel 9

Ikraftsetjing

Denne avgjerda tek til å gjelde 20. dagen etter at ho er kunngjord i Tidend for Den europeiske unionen.

Utferda i Brussel 11. juli 2017.

For Kommisjonen

Jean-Claude Juncker

President

Vedlegg I

Mal som dei nasjonale samordningskontora skal nytte når dei utarbeider dei årlege arbeidsprogramma sine

Den elektroniske versjonen av denne malen og alle konsoliderte versjonar som inneheld seinare endringar, er tilgjengelege for dei nasjonale samordningskontora på EURES-portalen.

Verksemda som er nemnd nedanfor i dei ulike avsnitta av malen, er rettleiande og ikkje uttømmande.

1. SAMANDRAG

Dette avsnittet skal gje ei kortfatta oversikt over prioriteringane og den viktigaste verksemda i arbeidsprogrammet i referanseperioden.

2. GENERELLE STØTTETENESTER

2.1. Støttetenester for arbeidstakarar

Dette avsnittet skal gje ei oversikt over verksemd til støtte for arbeidstakarane, til dømes

matching og arbeidsformidling (medrekna hjelp til å utarbeide jobbsøknader og CV-ar),

tilrettelegging av rekrutteringstilskipingar,

allmenne opplysningar og rettleiing,

spesifikke opplysningar og rettleiing (til dømes om arbeidsvilkår og levekår i ein mottakarstat),

andre tenester (dersom det er relevant).

2.2. Støttetenester for arbeidsgjevarar

Dette avsnittet skal gje ei oversikt over verksemd til støtte for arbeidsgjevarane, medrekna særleg støtte for små og mellomstore føretak, til dømes

matching og arbeidsformidling (medrekna hjelp til å utarbeide jobbkrav og utlyse ledige stillingar),

tilrettelegging av rekrutteringstilskipingar,

allmenne opplysningar og rettleiing,

opplysningar om særlege reglar for rekruttering frå ein annan medlemsstat, og om faktorar som kan lette slik rekruttering,

andre tenester (dersom det er relevant).

3. SÆRLEGE STØTTETENESTER

3.1. Støtte til lærling- og praktikantplassar

3.2. Støttetenester i grenseregionar

Dette avsnittet skal gje ei oversikt over verksemd til støtte for grensearbeidarar og arbeidsgjevarar på arbeidsmarknaden i grenseregionar, til dømes

matching og arbeidsformidling,

opplysningar som er relevante for den særlege situasjonen til grensearbeidarar og arbeidsgjevarar i grenseregionar,

utvikling av løysingar for eitt einskilt felles kontaktpunkt til støtte for grensearbeidarar og arbeidsgjevarar i grenseregionar,

andre tenester (dersom det er relevant).

3.3. Støtte etter rekruttering

Dette avsnittet skal gje ei oversikt over verksemd som vert utført for å sikre betre integrering av mobile arbeidstakarar på ein ny arbeidsplass, til dømes

allmenne opplysningar/haldningsskapande tiltak for arbeidsgjevarar med omsyn til integrering av rekrutterte arbeidstakarar,

opplysningar om tilgjengelege opplæringstiltak som er relevante for integreringa av arbeidstakarar (til dømes språkopplæring),

andre tenester (dersom det er relevant).

3.4. Anna verksemd og bidrag til andre program

Dette avsnittet skal gje opplysningar om deltaking i særlege mobilitetsordningar for arbeidstakarar som får økonomisk støtte frå EU eller frå nasjonale kjelder, deltaking i tosidige eller fleirsidige prosjekt for mobilitet for arbeidstakarar, og anna verksemd som ikkje passar inn i dei kategoriane som er nemnde ovanfor.

4. RESSURSAR OG STYRING

4.1. Menneskelege ressursar

Det estimerte samla talet på heiltidstilsette blant personale som arbeider innanfor EURES-nettverket (nasjonalt samordningskontor, EURES-medlemmer og -partnarar)

4.2. Økonomiske ressursar

Den estimerte tildelinga av ressursar som er tilgjengelege i euro for desse medlemsorganisasjonane, inndelt etter finansieringskjelder, det vil seie nasjonale midlar, EU-midlar (dersom det er relevant) og andre kjelder (dersom det er relevant).

4.3. IT/infrastruktur

IT-verktøya og -infrastrukturen som skal nyttast særskilt til EURES-verksemd, og tilgangen til andre verktøy som vert delte med EURES-medlemmer (til dømes den generelle infrastrukturen til offentlege arbeidsformidlingar) og EURES-partnarar.

4.4. Styring

Dette avsnittet skal gje ei oversikt over verksemd til støtte for verkemåten til dei nasjonale nettverka, til dømes

haldningsskapande tiltak for dei nasjonale nettverka,

samverknad og samarbeid mellom dei nasjonale samordningskontora og EURES-medlemmer og -partnarar i dei nasjonale nettverka,

utvikling av nye og nyskapande tiltak retta mot tenesteyting,

samarbeid med andre interessepartar, til dømes partane i arbeidslivet, andre nettverk, tenesteytarar innanfor karriererådgjeving, handelskammer, styresmakter med ansvar for sosial tryggleik og skattlegging osv.

4.5. Opplæring

Dette avsnittet skal gje opplysningar om opplæring (medrekna førebuande opplæring) på nasjonalt, regionalt og lokalt plan, og eventuelt om anna læringsverksemd som fremjar utvikling av ferdigheiter og kunnskap innanfor nettverket.

4.6. Kommunikasjon

Dette avsnittet skal gje ei oversikt over dei særlege tiltaka som følgjer av dei nasjonale kommunikasjonsplanane og/eller av EURES-kommunikasjonsstrategien og eventuelt av anna viktig kommunikasjonsverksemd og andre viktige haldningsskapande tiltak som etter planen skal gjennomførast i referanseperioden, og som er relevante for dei støttetenestene som er oppførte i avsnitt 2 og 3 ovanfor.

4.7. Overvaking og vurdering av verksemd

Dette avsnittet skal gje ei oversikt over dei verktøya som skal nyttast til å måle resultata og verknadene av EURES-verksemd på nasjonalt plan.

Vedlegg II

Tidsplan for utarbeiding av det årlege nasjonale arbeidsprogrammet

1. FØREBUINGSFASE

Dei nasjonale samordningskontora skal syte for at det vert samla inn opplysningar om under- og overskot av arbeidskraft på dei nasjonale og sektorspesifikke arbeidsmarknadene, og at desse opplysningane vert analyserte og delte, med særleg vekt på dei mest sårbare gruppene på arbeidsmarknaden og dei regionane som er hardast råka av arbeidsløyse, samstundes som det vert teke omsyn til opplysningar om mobilitetsstraumar og -mønster.

2. UTARBEIDINGSFASE

Dei nasjonale samordningskontora skal utarbeide ein første versjon av det nasjonale arbeidsprogrammet ved hjelp av dei opplysningane som er samla inn i førebuingsfasen, innan 31. oktober i år N – 1. Utkasta skal gjerast tilgjengelege på eit særskilt område på ekstranettet til EURES-portalen.

3. FASE FOR FELLES GJENNOMGÅING

Dei nasjonale samordningskontora skal i fellesskap gjennomgå utkastet til dei årlege arbeidsprogramma innan 31. desember i år N – 1.

4. VEDTAKINGSFASE

Dei nasjonale samordningskontora skal ferdigstille dei nasjonale arbeidsprogramma, samstundes som dei tek omsyn til tilbakemeldingane som er mottekne i gjennomgåingsfasen, innan 31. januar i år N.

5. GJENNOMFØRINGSFASE

Dei årlege nasjonale arbeidsprogramma skal gjennomførast frå januar til desember i år N.

6. RAPPORTERINGSFASE

Dei nasjonale samordningskontora skal samle inn opplysningar om resultata og rapportere om gjennomføringa av det nasjonale arbeidsprogrammet innan 31. mars i år N + 1.

Vedlegg 6
Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2017/1257 av 11. juli 2017 om dei tekniske standardane og formata som er naudsynte for å innføre eit einsarta system som gjer det mogleg å kople ledige stillingar saman med jobbsøknader og CV-ar på EURES-portalen

EUROPAKOMMISJONEN HAR

med tilvising til traktaten om verkemåten til Den europeiske unionen,

med tilvising til europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13. april 2016 om eit europeisk nettverk for arbeidsformidlingar (EURES), tilgang til mobilitetstenester for arbeidstakarar og ytterlegare integrasjon av arbeidsmarknadene, og om endring av forordning (EU) nr. 492/2011 og (EU) nr. 1296/2013[37] , særleg artikkel 17 nr. 8, og

ut frå desse synsmåtane:

1) Ved forordning (EU) 2016/589 vert det mellom anna fastsett prinsipp og reglar for samarbeid mellom Kommisjonen og medlemsstatane om deling av relevante tilgjengelege data om ledige stillingar, jobbsøknader og CV-ar.

2) I artikkel 17 i forordning (EU) 2016/589 er det fastsett at det skal innførast eit einsarta system for at ledige stillingar, jobbsøknader og CV-ar frå medlemsstatane skal kunne koplast saman på EURES-portalen.

3) Det er naudsynt med felles standardar og format ved utveksling av data for å kunne innføre det einsarta systemet og sikre effektiv søking og matching av framlagde data.

4) Desse standardane og formata bør i størst mogleg grad byggje på godt etablerte industristandardar eller offentlege standardar som vert nytta av dei offentlege arbeidsformidlingane og andre aktørar på arbeidsmarknaden, og bør vedtakast på grunnlag av føremålstenlege samråd med medlemsstatane.

5) Det kan hende at standardane og formata etter kvart må tilpassast teknologiske eller funksjonelle endringar. Difor er det viktig å innføre ein styringsmodell som sikrar føremålstenlege samråd med og deltaking frå medlemsstatane, før standardane og formata vert vedtekne.

6) For å lette arbeidet til dei nasjonale samordningskontora med å leggje til rette for ei samordna overføring av opplysningar til EURES-portalen, for å sikre at metoden for datautveksling fungerer, og for å sikre at opplysningane har god innhaldsmessig og teknisk kvalitet, er det naudsynt å identifisere og fastsetje nokre allmenne prinsipp for innføring og drift av systemet og kva roller og ansvarsområde dei involverte partane skal ha.

7) Desse allmenne prinsippa bør gjere greie for og klargjere kva rettar og plikter både dataskaparane og datainnehavarane har, og korleis personvernet vert sikra i alle ledd i dataoverføringskjeda.

8) I lys av måla for forordning (EU) 2016/589 er det viktig at EURES-medlemmer og -partnarar i størst mogleg grad og på ein open måte gjer tilgjengeleg opplysningar som dei har om flest mogleg av dei høvelege ledige stillingane, jobbsøknadene og CV-ane, slik at ledige stillingar, medrekna praktikant- og lærlingstillingar, vert kopla saman med jobbsøknader og CV-ar på EURES-portalen på ein mest mogleg effektiv måte.

9) Dei tiltaka som er fastsette i denne avgjerda om handsaming av personopplysningar, bør gjennomførast i samsvar med unionsretten om vern av personopplysningar, særleg europaparlaments- og rådsdirektiv 95/46/EF[38] og europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 45/200[39] 1, med dei tilhøyrande nasjonale gjennomføringstiltaka. Det bør særleg leggjast vekt på samsvar med prinsippa om føremålsavgrensing, dataminimering, lagringsavgrensing, integritet og fortruleg handsaming.

10) Dei tiltaka som er fastsette i denne avgjerda, er i samsvar med fråsegna frå EURES-utvalet.

TEKE DENNE AVGJERDA:

Artikkel 1

Føremål, verkeområde og definisjonar

I denne avgjerda er det fastsett kva tekniske standardar og format som skal nyttast for at ledige stillingar, jobbsøknader og CV-ar frå EURES-medlemmer og, der det er relevant, EURES-partnarar, skal kunne koplast saman på EURES-portalen gjennom eit einsarta system, og kva metodar og framgangsmåtar som skal nyttast for å kunne gå saman om ytterlegare tekniske og funksjonelle definisjonar.

I denne avgjerda tyder

a) «jobbsøknad» eitt eller fleire dokument som ein søkjar sender til ein arbeidsgjevar eller ei arbeidsformidlingsteneste som eit ledd i prosessen med å informere ein arbeidsgjevar om at søkjaren er tilgjengeleg og ønskjer tilsetjing på ein viss arbeidsplass eller i ei viss stilling,

b) «CV» eit dokument som gjer greie for profilen til ein person i form av ei oversikt over yrkesrøynsle og utdanningsbakgrunn, saman med andre relevante opplysningar om kva denne personen har gjort og kva ferdigheiter, kompetanse, kvalifikasjonar og interesser han eller ho har,

c) «arbeidssøkjarprofil» eit standardisert dataformat for formidling av CV-ane og jobbsøknadene til ein arbeidstakar slik det er gjort greie for i denne avgjerda,

d) «dataskapar» den personen eller eininga som opphavleg oppretta det datasettet som er gjort tilgjengeleg på EURES-portalen. Arbeidsgjevarar som har offentleggjort ei ledig stilling, og arbeidstakarar som har oppretta ein arbeidssøkjarprofil som skal offentleggjerast hjå ein EURES-medlem eller, der det er relevant, ein EURES-partnar, og som har gjeve det samtykket som krevst for at opplysningane skal kunne overførast til EURES-portalen, vert rekna som dataskaparar,

e) «EURES-datainnehavar» den personen eller eininga som har dei rettane som krevst for å avgjere kven som skal ha tilgang til opplysningane. EURES-datainnehavaren kan vere dataskaparen eller andre som har fått fullmakt av dataskaparen og handlar på hans eller hennar vegner,

f) «sluttbrukar» ein person eller ei eining som hentar ut og nyttar data om ledige stillingar og om arbeidssøkjarprofilar som er samla på EURES-portalen i samsvar med denne avgjerda, til å finne og søkje på ledige stillingar, eller til å finne og tilby arbeid til aktuelle kandidatar,

g) «einsarta system» dei datadefinisjonane og funksjonsspesifikasjonane for dataoverføring og datahandsaming som er fastsette i denne avgjerda, og som gjer det mogleg med matching av ledige stillingar og CV-ar,

h) «teknisk infrastruktur» kombinasjonen av maskinvare, programvare, nettverk og andre innretningar som trengst for å utvikle, teste, levere, overvake, styre eller støtte dei relevante IT-tenestene som er naudsynte for bruken av det einsarta systemet,

i) «éin samordna kanal» den tenesta som er oppretta mellom tilknytingspunktet til EURES-portalen og tilknytingspunktet i ein medlemsstat, og som gjer det mogleg å overføre data frå dei nasjonale EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane, til EURES-portalen i samsvar med det einsarta systemet og ved bruk av ein eigna teknisk infrastruktur.

Artikkel 2

Allmenne prinsipp for overføring og utveksling av data

1. Kvar medlemsstat skal innføre og halde ved lag éin samordna kanal der dei nasjonale EURES-medlemmene deira og, der det er relevant, EURES-partnarane deira, overfører opplysningar om ledige stillingar og arbeidssøkjarprofilar til EURES-portalen.

2. Kvar medlemsstat skal difor innføre ein teknisk infrastruktur som er tilslutta EURES-portalen, der EURES-medlemmer og, der det er relevant, EURES-partnarar kan kople seg til og overføre data.

3. Det europeiske samordningskontoret står for drifta av EURES-portalen og tilhøyrande IT-tenester for mottak og handsaming av data som vert overførte via infrastrukturen som er nemnd i nr. 1.

4. Det europeiske samordningskontoret skal gjere opplysningane tilgjengelege for søking og matching både for sluttbrukarar direkte på EURES-portalen og via programgrensesnitta, slik at EURES-medlemmer og, der det er relevant, EURES-partnarar kan gjere opplysningane tilgjengelege for personalet sitt i dei respektive systema sine og for brukarar av jobbsøkingsportalane og -tenestene sine.

5. Det skal gjerast greie for alle naudsynte definisjonar, standardar, spesifikasjonar og prosessar i dokument som skal godkjennast av dei nasjonale samordningskontora gjennom den styringsstrukturen som er fastsett i denne avgjerda, og dei skal gjerast tilgjengelege for alle partane som det gjeld, på eit særskilt område på ekstranettet til EURES-portalen.

Artikkel 3

Allmenne prinsipp for datainnhald og -kvalitet

1. Data som vert overførte til EURES-portalen i samsvar med forordning (EU) 2016/589 og denne avgjerda, skal indekserast, lagrast og gjerast tilgjengelege på portalen berre til søking og matching, og berre i det tidsrommet som dataskaparen eller EURES-datainnehavaren av dei einskilde opplysningane har fastsett at dei skal vere gyldige. Data som er anonymiserte, kan lagrast og frigjevast til forsking og statistiske føremål, òg til tredjemann, og sjølv etter at dei ikkje lenger er gyldige.

2. Overføringa av data til EURES-portalen skal ikkje påverke dei rettane som dataskaparane eller EURES-datainnehavarane har, i samsvar med dei lovene, forskriftene og avtalene som gjeld gjennom heile overføringskjeda, frå dataskaparen og fram til EURES-portalen.

3. Personopplysningar som vert overførte til og lagra på EURES-portalen, kan berre frigjevast dersom dataskaparen har gjeve samtykke til det. Slike opplysningar skal berre frigjevast til EURES-medlemmer og -partnarar eller til sluttbrukarar som har registrert seg på EURES-portalen eller hjå ein EURES-medlem eller -partnar som dei har gjeve datatilgang til via programgrensesnittet som er nemnt i artikkel 2 nr. 4, så framt desse sluttbrukarane har godkjent vilkår som fullt ut er i samsvar med det samtykket som dataskaparane har gjeve og med avtalene som dei har inngått.

4. Arbeidsgjevarar kan underforstått eller uttrykkjeleg overdra eller gje avkall på rettar til opplysningar om ei ledig stilling, med unntak av eventuelle personopplysningar. Ein arbeidstakar skal framleis ha rettane til personopplysningane sine, og skal til kvar tid kunne trekkje tilbake samtykket om å offentleggjere opplysningane og kan slette, endre eller på annan måte handsame delar av eller alle data som er overførte til EURES-portalen. Dette gjeld òg for arbeidsgjevarar med omsyn til personopplysningar som er knytte til ei ledig stilling.

5. Dei nasjonale samordningskontora og EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane har ansvaret for å sikre at alle data som vert overførte via dei til EURES-portalen, er i samsvar med forordning (EU) 2016/589, denne avgjerda og eventuelle andre gjeldande lover og forskrifter, særleg når det gjeld vern av personopplysningar, at dataskaparar eller EURES-datainnehavarar får informasjon om korleis slike data vert nytta og handsama, og at alle naudsynte samtykke og løyve er innhenta. Opphavet til og eventuelle endringar av data, og samtykket som er gjeve, skal kunne sporast gjennom heile overføringskjeda, frå dataskaparen og fram til EURES-portalen.

6. Det europeiske samordningskontoret skal vere «handsamingsansvarleg» slik det er fastsett i forordning (EF) nr. 45/2001, for personopplysningar som vert lagra på EURES-portalen. I medhald av den nemnde forordninga skal dette kontoret ha ansvaret for handsaming av personopplysningar, medrekna anonymiseringsprosessen som er nemnd i nr. 1, og for dei tekniske og organisatoriske tiltaka som krevst for å sikre tilstrekkeleg tryggleik, fortruleg handsaming og integritet for dei aktuelle opplysningane.

7. Samordningsgruppa skal utarbeide og gå saman om felles minstekrav til fråsegner om vern av personopplysningar og til vilkåra som Det europeiske samordningskontoret, dei nasjonale samordningskontora, EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane skal nytte for å etterleve krava i forordning (EU) 2016/589 med omsyn til informert samtykke frå dataskaparar eller EURES-datainnehavarar si side, og for å sikre einsarta vilkår for tilgang til opplysningane.

Artikkel 4

Rollene og ansvarsområda til dei nasjonale samordningskontora

Dei nasjonale samordningskontora skal ha ansvaret for å leggje til rette for ei samordna og sikker overføring av opplysningar om ledige stillingar og arbeidssøkjarprofilar til EURES-portalen i dei respektive medlemsstatane sine, særleg ved å

a) overvake innføringa og vedlikehaldet av den tekniske infrastrukturen som trengst for å sikre at relevante data frå EURES-medlemmer og, der det er relevant, EURES-partnarar skal kunne overførast til EURES-portalen via éin samordna kanal,

b) tillate at alle EURES-medlemmer og, der det er relevant, EURES-partnarar kan kople seg til og overføre data via denne eine samordna kanalen,

c) sikre jamleg overvaking av tilkoplingane til EURES-portalen og av dei deltakande EURES-medlemmene og -partnarane, og snøgt å kunne løyse eventuelle tekniske problem eller andre vanskar som måtte oppstå med tilkoplinga eller dataoverføringa,

d) syte for at all verksemd i samband med utveksling og overføring av data vert utført i fullt samsvar med forordning (EU) 2016/589 og dei allmenne prinsippa som er fastsette i denne avgjerda, og gripe inn dersom dette ikkje er tilfelle,

e) sikre at alle data som vert overførte, oppfyller krava i avtalte format og standardar slik det er fastsett i forordning (EU) 2016/589 og i denne avgjerda,

f) syte for at det finst rutinar som sikrar at dataskaparane er fullt ut orienterte om og klar over korleis opplysningane deira vil verte nytta og handsama,

g) syte for og jamleg ajourføre opplysningar om kva tiltak og system som er innførte for å sikre kvalitet, tryggleik, integritet, fortruleg datahandsaming og sporing av data, medrekna vern av personopplysningar,

h) ta del i informasjonsutveksling og samarbeid slik det er fastsett i artikkel 9 nr. 5 i forordning (EU) 2016/589,

i) informere Det europeiske samordningskontoret om retningslinjene for å utelate ledige stillingar eller kategoriar av ledige stillingar i medhald av artikkel 17 i forordning (EU) 2016/589,

j) melde frå om utpeikinga av eit felles kontaktpunkt slik det er nemnt i artikkel 9.

Artikkel 5

Rollene og ansvarsområda til Det europeiske samordningskontoret

Det europeiske samordningskontoret har ansvaret for å støtte EURES-nettverket med å utføre oppgåver i samband med ei samordna overføring av opplysningar om ledige stillingar og arbeidssøkjarprofilar til EURES-portalen, særleg ved å

a) innføre og halde ved lag den tekniske infrastrukturen som trengst for å kunne ta imot data frå medlemsstatane gjennom éin samordna kanal,

b) stå for drift og vidareutvikling av EURES-portalen og tilhøyrande IT-system for å kunne tilby søkje- og matchingtenester til EURES-nettverket og sluttbrukarane gjennom sjølvhjelpsfunksjonen i EURES-portalen,

c) innføre og halde ved lag den tekniske infrastrukturen som trengst for at EURES-medlemmer og, der det er relevant, EURES-partnarar skal få tilgang til ledige stillingar og arbeidssøkjarprofilar på EURES-portalen, slik at dei vert tilgjengelege og søkbare for personalet deira og brukarane av jobbsøkingsportalane deira,

d) syte for at all verksemd i samband med utveksling og overføring av data vert utført i fullt samsvar med forordning (EU) 2016/589 og dei allmenne prinsippa som er fastsette i denne avgjerda, og gripe inn dersom dette ikkje er tilfelle,

e) syte for og jamleg ajourføre informasjon om kva tiltak og system som er innførte for å sikre kvalitet, tryggleik, integritet, fortruleg datahandsaming og sporing av data, medrekna vern av personopplysningar,

f) tilby eit særskilt område på ekstranettet til EURES-portalen, saman med andre verktøy og annan støtte som er naudsynt for at dei nasjonale samordningskontora og EURES-medlemmene og -partnarane skal kunne utveksle opplysningar og handtere klager på ein effektiv måte, slik det er fastsett i forordninga og i denne avgjerda,

g) utarbeide, ajourføre og stille til rådvelde på ekstranettet til EURES-portalen all teknisk og annan dokumentasjon som er naudsynt for at dataoverføringa og -utvekslinga skal fungere, særleg dei dokumenta som er fastsette i artikkel 8.

Artikkel 6

Rollene og ansvarsområda til EURES-medlemmene og -partnarane

1. Alle EURES-medlemmer og dei EURES-partnarane som har plikta seg til å utføre dei oppgåvene som medverkar til det samla talet på ledige stillingar og/eller arbeidssøkjarprofilar, skal, via den tekniske infrastrukturen som er innført i samsvar med denne avgjerda, ta del i ei samordna og sikker overføring av opplysningar om ledige stillingar og arbeidssøkjarprofilar til EURES-portalen, i medhald av artikkel 12 nr. 3 og artikkel 17 nr. 1 i forordning (EU) 2016/589, særleg ved å

a) innføre den tekniske infrastrukturen som trengst for å kunne kople seg til éin samordna kanal i dei respektive statane,

b) jamleg overvake tilkoplingane og snøgt å kunne løyse eventuelle tekniske problem eller andre vanskar som måtte oppstå med tilkoplinga eller dataoverføringa,

c) syte for at all verksemd i samband med utveksling og overføring av data vert utført i fullt samsvar med forordning (EU) 2016/589 og dei allmenne prinsippa som er fastsette i denne avgjerda, og gripe inn dersom dette ikkje er tilfelle,

d) sikre at alle data som vert overførte, oppfyller krava i avtalte format og standardar slik det er fastsett i forordning (EU) 2016/589 og i denne avgjerda,

e) syte for at dataskaparane er fullt ut orienterte om og klar over korleis opplysningane deira vil verte nytta og handsama,

f) syte for og jamleg ajourføre opplysningar om kva tiltak og system som er innførte for å sikre kvalitet, tryggleik, integritet, fortruleg datahandsaming og sporing av data, medrekna vern av personopplysningar,

g) informere det nasjonale samordningskontoret på ein klar og open måte om bruken av retningslinjene for å utelate alle offentleggjorde ledige stillingar frå overføringa i medhald av artikkel 17 i forordning (EU) 2016/589,

h) stille til rådvelde ein servicekontakt for å lette samordningsarbeidet til det nasjonale samordningskontoret på nasjonalt plan. Servicekontakttenesta kan utførast av ein hjelpesentral eller ei liknande teneste.

2. EURES-medlemmene og -partnarane kan kople systema sine til og gjere bruk av den tekniske infrastrukturen som Det europeiske samordningskontoret tilbyr for dette føremålet, for å sikre at personalet deira som arbeider med EURES-nettverket, og sluttbrukarar av jobbsøkingsportalane som personalet tek hand om, lett får tilgang til og kan søkje i og kople ledige stillingar saman med arbeidssøkjarprofilar som er tilgjengelege på EURES-portalen.

Artikkel 7

Rollene og ansvarsområda til samordningsgruppa

1. Samordningsgruppa skal syte for at det einsarta systemet verkar på ein tilfredsstillande måte og leggje til rette for ei samordna og sikker overføring av opplysningar om ledige stillingar og arbeidssøkjarprofilar til EURES-portalen, og jamleg medverke til å betre systemet. Samordningsgruppa skal overvake verksemda nøye og vere eit forum for utveksling av synspunkt og beste praksis med sikte på å betre verkemåten til det einsarta systemet.

2. Ein gong i året skal samordningsgruppa gjennomgå bruken av denne avgjerda, og denne gjennomgåinga skal utgjere medlemsstatane sitt bidrag til kommisjonsrapportane om verksemd og etterfølgjande vurderingar i samsvar med artikkel 33 og 35 i forordning (EU) 2016/589.

3. Vedtakinga av og eventuelle endringar av spesifikasjonane for éin samordna EURES-kanal, slik det er nemnt i artikkel 8, skal godkjennast av samordningsgruppa i samsvar med den framgangsmåten som er fastsett i artikkel 9, før dei kan nyttast.

4. Samordningsgruppa kan oppnemne særlege ekspertgrupper for å få støtte, hjelp og rådgjeving til å utføre oppgåvene sine.

Artikkel 8

Tekniske og funksjonelle definisjonar og spesifikasjonar for utveksling av data

1. I samsvar med framgangsmåtane i artikkel 9 skal Det europeiske samordningskontoret vedta «spesifikasjonar for éin samordna EURES-kanal», som skal omfatte følgjande:

a) «Spesifikasjonen for EURES-formata og -standardane», som gjer greie for kva dataformat, datadefinisjonar og standardar som skal nyttast og kva valideringsreglar som må etterlevast ved overføring av ei ledig stilling eller ein arbeidssøkjarprofil til EURES-portalen gjennom det einsarta systemet.

b) «Funksjonsspesifikasjonane for utveksling av EURES-meldingar», som gjer greie for den tekniske infrastrukturen som må vere stilt til rådvelde, og spesifikasjonane for utvekslinga som må gjennomførast for å sikre datautvekslinga.

c) «Handbok for EURES-samverknadsprosessar», som gjer greie for prosessar, handlingar og tiltak som er knytte til drifta av éin samordna kanal, handsaming av endringar og kvalitetstrygging, tryggleik, sporing og datavern, medrekna vern av personopplysningar.

2. «Spesifikasjonane for éin samordna EURES-kanal» og eventuelle oppdateringar eller endringar av desse skal gjerast tilgjengelege for EURES-nettverket på eit særleg område på ekstranettet til EURES-portalen.

Artikkel 9

Styring

1. Alle medlemsstatane skal, gjennom dei nasjonale samordningskontora sine, peike ut eit felles kontaktpunkt og gje Det europeiske samordningskontoret nærmare opplysningar om kontaktpunktet, som alle førespurnader, spørsmål og meldingar om gjennomføringa av føresegnene om IT-tenester i samsvar med forordning (EU) 2016/589 og bruken av denne avgjerda, kan rettast til.

2. For at det einsarta systemet for utveksling av data, EURES-portalen og dei tilhøyrande IT-tenestene skal fungere på ein tilfredsstillande måte, skal Det europeiske samordningskontoret jamleg arrangere møte med og sikre effektiv kommunikasjon mellom dei einskilde kontaktpunkta som er nemnde i nr. 1. Samordningsgruppa kan gje gruppa av einskilde kontaktpunkt fullmakt til å førebu samråd, eller kontaktpunkta kan oppmodast til å gje råd og rettleiing om tekniske og IT-relaterte spørsmål i medhald av forordning (EU) 2016/589.

3. Før Det europeiske samordningskontoret vedtek og gjer eventuelle endringar i «spesifikasjonane for éin samordna EURES-kanal», skal det haldast eit formelt samråd med samordningsgruppa, i samsvar med artikkel 14 i forordning (EU) 2016/589. Før slike samråd skal det, når det er relevant, haldast samråd på teknisk nivå i EURES-nettverket og med andre relevante nasjonale og internasjonale sakkunnige, til dømes organ som arbeider med utvikling av format og standardar.

Artikkel 10

Ikraftsetjing

1. Denne avgjerda tek til å gjelde 20. dagen etter at ho er kunngjord i Tidend for Den europeiske unionen.

2. Det europeiske samordningskontoret skal innan 1. desember 2017 offentleggjere den første versjonen av «spesifikasjonane for éin samordna EURES-kanal» og alle andre relevante lister og retningslinjer på ekstranettet til EURES-portalen.

Utferda i Brussel 11. juli 2017.

For Kommisjonen

Jean-Claude Juncker

President

Vedlegg 7
Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2018/170 av 2. februar 2018 om einsarta detaljerte spesifikasjonar for datainnsamling og -analyse med sikte på overvaking og vurdering av verkemåten til EURES-nettverket

EUROPAKOMMISJONEN HAR

med tilvising til traktaten om verkemåten til Den europeiske unionen,

med tilvising til europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13. april 2016 om eit europeisk nettverk for arbeidsformidlingar (EURES), tilgang til mobilitetstenester for arbeidstakarar og ytterlegare integrasjon av arbeidsmarknadene, og om endring av forordning (EU) nr. 492/2011 og (EU) nr. 1296/2013[40] , særleg artikkel 32 nr. 3, og

ut frå desse synsmåtane:

1) I artikkel 32 nr. 1 i forordning (EU) 2016/589 er det fastsett krav til medlemsstatane om å innføre framgangsmåtar for å samle inn data om EURES-verksemd som vert gjennomført på nasjonalt plan.

2) For at resultata og verksemda til EURES-nettverket skal kunne målast på ein nøyaktig og konsekvent måte må det innførast ei felles ramme for omgrep og framgangsmåtar, og det må definerast indikatorar for og krav til kva data som minst skal samlast inn.

3) Ei slik ramme for omgrep og framgangsmåtar bør vere til hjelp til å vurdere framgangen som vert gjord for å nå måla for EURES-nettverket i medhald av forordning (EU) 2016/589.

4) For å kunne måle resultata til EURES-nettverket på ein utførleg måte og vurdere verkemåten til nettverket best mogleg bør ytterlegare to dimensjonar inngå i ramma i tillegg til dei tre dimensjonane for støttetenester til arbeidstakarar og arbeidsgjevarar som er nemnde i artikkel 32 nr. 1 i forordning (EU) 2016/589, nemleg informasjon og rettleiing, sysselsetjingsresultat og nøgde brukarar. Dei to tilleggsdimensjonane ved EURES-verksemda er tverrgåande støtte, til dømes opplæring, og kommunikasjon, samarbeid og oppsøkjande verksemd, til dømes rekrutteringstilskipingar og tiltak for å sikre open informasjon om arbeidsmarknaden. Ved å ta med desse to tilleggsdimensjonane i systemet for måling av EURES-resultat kan dei ulike krava til opplysningar som er fastsette i forordning (EU) 2016/589, oppfyllast, og systemet for måling av EURES-resultat vert kompatibelt med andre rapporteringssystem som er fastsette i den nemnde forordninga. Dette vil gje ei best mogleg utnytting av dei potensielle føremonene ved EURES-nettverket, samstundes som medlemsstatane vil få redusert rapporteringsbyrda si.

5) For å lette arbeidet med datainnsamling og -analyse og unngå dobbeltarbeid bør ramma byggje vidare på eksisterande praksis i medlemsstatane, særleg praksisen innanfor dei offentlege arbeidsformidlingane.

6) Ramma må vere fleksibel nok til at alternative datakjelder eller innsamlingsmetodar kan nyttast i tilfelle der dei direkte resultata frå særskilde former for verksemd, til dømes rekruttering og arbeidsformidling, kan vere vanskelege å måle på ein direkte måte.

7) All eventuell samverknad med ordningane og framgangsmåtane for årleg planlegging, overvaking og vurdering av verksemda til EURES-nettverket i samsvar med artikkel 31 i forordning (EU) 2016/589, bør utnyttast, særleg ved at det vert teke omsyn til analysen av resultatmålinga i seinare nasjonale arbeidsprogram.

8) Ramma bør gje høve til effektiv forvalting av EURES-verksemda på nasjonalt plan og på unionsplan og medverke til å vurdere når det er behov for strategiske endringar eller driftsendringar. Ho bør fremje utviklinga av ein resultatmålingskultur innanfor EURES-nettverket, der resultatorientering, kostnadseffektivitet og ansvarleg utgiftsføring er viktige faktorar.

9) Ramma bør tene som ei ordning for å samle inn kvantitative og kvalitative data som kan jamførast, med sikte på å måle dei formene for EURES-verksemd som er omfatta, men all analyse og tolking må gjerast med aktsemd og på grunnlag av nasjonale tilhøve, til dømes arbeidsmarknadssituasjonen, organisasjonsstrukturen og den overordna strategien for mobilitet. Difor bør medlemsstatane ha ansvaret for analysen på nasjonalt plan.

10) Dei tiltaka som er fastsette i denne avgjerda, er i samsvar med fråsegna frå EURES-utvalet.

TEKE DENNE AVGJERDA:

Artikkel 1

Føremål, verkeområde og definisjonar

1. Ved denne avgjerda vert det innført einsarta detaljerte spesifikasjonar for datainnsamling og -analyse for å kunne overvake og vurdere verkemåten til EURES-nettverket med eit system for måling av EURES-resultat, ved å definere resultatdimensjonar som skal målast, resultatindikatorar, moglege datakjelder og framgangsmåtar for datainnsamling og -analyse.

2. Systemet for måling av EURES-resultat skal mellom anna nyttast til

a) innsamling, deling og felles analyse av dei opplysningane som er nemnde i artikkel 30 i forordning (EU) 2016/589,

b) vurdering av ressurstildelingar og prioriteringar i samband med programplanlegginga av EURES-verksemd som er nemnd i artikkel 31 i forordning (EU) 2016/589,

c) vurdering av forretningsmodellar og organisering av EURES-nettverket og andre viktige punkt i verksemdsrapportane til EU-institusjonane og i den etterfølgjande vurderingsrapporten, slik det er nemnt i høvesvis artikkel 33 og 35 i forordning (EU) 2016/589.

3. I denne avgjerda tyder

a) «resultatdimensjonar» dei følgjande områda av EURES-verksemd som skal målast ved hjelp av indikatorar:

1) Informasjon og rettleiing.

2) Sysselsetjingsresultat.

3) Nøgde brukarar.

4) Kommunikasjon, samarbeid og oppsøkjande verksemd.

5) Tverrgåande støtte.

b) «resultatindikatorar» dei følgjande indikatorane som er knytte direkte til EURES-verksemd og samarbeid i nettverket:

1) «grunnleggjande indikatorar», som er knytte til EURES-verksemda som dei einskilde medlemsstatane utfører med omsyn til støttetenester til arbeidstakarar og arbeidsgjevarar, i samsvar med artikkel 32 nr. 1 i forordning (EU) 2016/589,

2) «nettverksindikatorar», som er knytte til den generelle verksemda til EURES-nettverket, medrekna data som krevst i medhald av andre føresegner i forordning (EU) 2016/589, og data som vert samla inn av Det europeiske samordningskontoret,

c) «situasjonsavhengige indikatorar» indikatorar som er knytte til arbeidsmarknaden, sysselsetjingspolitikken og organisasjonsstrukturen i EURES, og som kan stamme frå andre kjelder enn dei som EURES rår over,

d) «kontakt» all samhandling mellom personalet til EURES-medlemmer og -partnarar og ein brukar (arbeidstakar eller arbeidsgjevar) som gjeld arbeidskraftmobilitet innanfor EU,

e) «tilskiping» alle planlagde hendingar som vert arrangerte av eller har deltaking frå EURES-medlemmer eller -partnarar med sikte på å informere om arbeidskraftmobilitet innanfor EU eller å leggje til rette for rekruttering og arbeidsformidling, til dømes jobbmesser, konferansar og informasjonsmøte,

f) «formidla jobbar» resultatet av prosessen med å fylle ei ledig stilling, slik det er definert i artikkel 3 nr. 3 i forordning (EU) 2016/589, medrekna tilgang til lærling- og praktikantplassar,

g) «jobbsøknad» eitt eller fleire dokument som ein søkjar sender til ein arbeidsgjevar eller ei arbeidsformidlingsteneste som eit ledd i prosessen med å informere ein arbeidsgjevar om at søkjaren er tilgjengeleg og ønskjer tilsetjing på ein viss arbeidsplass eller i ei viss stilling.

Artikkel 2

Allmenne prinsipp

1. Kvar medlemsstat skal innføre ei ordning for å samle inn data som er fastsette i denne avgjerda, frå dei respektive nasjonale EURES-medlemmene og -partnarane og frå alle andre kjelder som kan skaffe til vegar naudsynte data.

2. Data som er samla inn og verifiserte, skal overførast til Det europeiske samordningskontoret ved hjelp av ein felles mal og i samsvar med framgangsmåtane i artikkel 7.

3. Dersom det er føremålstenleg i dei tilfella der data ikkje er lett tilgjengelege, skal medlemsstatane syte for at alternative datakjelder eller innsamlingsmetodar vert nytta og gjorde tilbørleg greie for.

4. Medlemsstatane skal gjere sitt beste for å samarbeide med kvarandre og Kommisjonen for å sikre best mogleg kvalitet på inndata, og skal opplyse om eventuelle dobbeltteljingar, særleg når dei legg fram og analyserer data.

5. Etter datainnsamlinga innanfor ramma av systemet for måling av EURES-resultat, skal det utførast ein årleg dataanalyse av resultata på nasjonalt plan i nært samband med den årlege programplanleggingssyklusen for EURES-verksemd på nasjonalt plan, slik det er fastsett i artikkel 31 i forordning (EU) 2016/589. Systemet for måling av EURES-resultat skal nyttast til å fastsetje resultata av den verksemda som vart planlagd og utført i det føregåande kalenderåret, og som skal analyserast og nyttast når det skal utarbeidast nye nasjonale arbeidsprogram for det neste kalenderåret.

6. Dataanalysen som er nemnd i nr. 5, skal støtte framlegginga av innsamla data ved å gjere greie for dei vilkåra som ligg til grunn for resultata, eventuelle avgrensingar i metoden for datainnsamlinga og eventuelle avgrensingar med omsyn kor godt eigna dei er til å måle den verksemda som faktisk er utført. Kvar medlemsstat skal ha ansvaret for sin eigen dataanalyse og syte for at data vert forståtte og lagde fram i ein relevant nasjonal samanheng.

7. Dataanalysen som er nemnd i nr. 5, skal medverke til ei betre forståing av kva data og resultat som er oppnådde i den aktuelle nasjonale samanhengen. Dataanalysen skal dessutan medverke til å identifisere sterke og svake sider ved EURES-verksemda over tid i den aktuelle medlemsstaten, og dermed vere til støtte for overvaking, vurdering og eventuelt avgjerdstaking som gjeld strategiske endringar og driftsendringar på nasjonalt plan.

8. Kommisjonen skal støtte analyseprosessen til dei einskilde medlemsstatane ved å utarbeide nasjonale data, leggje fram aggregerte EU-data, dele data i EURES-nettverket, spreie data i samsvar med artikkel 8 og rette merksemd mot samverknad og spørsmål av felles interesse.

Artikkel 3

Rollene og ansvarsområda til dei nasjonale samordningskontora

Dei nasjonale samordningskontora i dei respektive medlemsstatane skal ha ansvaret for å

a) samle inn data frå EURES-medlemmer og -partnarar, og eventuelt frå andre kjelder,

b) sikre at data frå EURES-medlemmene og -partnarane er einsarta og oppfyller dei kvalitetsstandardane som det nasjonale samordningskontoret og EURES-medlemmene og -partnarane som det gjeld, er vortne samde om,

c) sende over data som er samla inn og verifiserte, til Det europeiske samordningskontoret i samsvar med artikkel 7, ved hjelp av dei indikatorane som er nemnde i artikkel 9,

d) utføre analysen av indikatorane på nasjonalt plan,

e) gjere alle naudsynte og høvelege tiltak på grunnlag av analyseresultatet.

Artikkel 4

Rollene og ansvarsområda til Det europeiske samordningskontoret

1. Det europeiske samordningskontoret skal ha ansvaret for å støtte innsamlinga og analysen av dataindikatorar, særleg ved å

a) opprette og halde ved lag eit særskilt område på ekstranettet til EURES-portalen for å gjere følgjande tilgjengeleg for dei nasjonale samordningskontora:

i) Den elektroniske versjonen av lista over indikatorar og dei moglege datakjeldene som er nemnde i artikkel 9.

ii) Den malen for overføring av data som er nemnd i artikkel 2 nr. 2, og andre tilhøyrande opplysningar om utfylling og innsending av malen.

iii) Dei verktøya, den dokumentasjonen og dei retningslinjene som er naudsynte for å utveksle og analysere data.

b) medverke til at medlemsstatane nyttar artikkel 31 og 32 i forordning (EU) 2016/589 på ein einsarta måte,

c) leggje til rette for utveksling av beste praksis,

d) identifisere samverknad og område for felles tiltak,

e) utarbeide nasjonale data med sikte på å leggje fram aggregerte EU-data,

f) leggje fram indikatorar og opplysningar om straumar og mønster i arbeidskraftmobiliteten på europeisk plan i samsvar med artikkel 29 i forordning (EU) 2016/589.

2. Det europeiske samordningskontoret skal dele resultata frå systemet for måling av EURES-resultat i EURES-nettverket og spreie desse opplysningane i samsvar med artikkel 8.

Artikkel 5

Rollene og ansvarsområda til EURES-medlemmer og -partnarar

EURES-medlemmer og -partnarar skal medverke til systemet for måling av EURES-resultat ved å leggje fram verifiserte data om verksemda si innanfor ramma av dei relevante resultatdimensjonane og med dei indikatorane og intervalla som er fastsette av det ansvarlege nasjonale samordningskontoret.

Artikkel 6

Rollene og ansvarsområda til samordningsgruppa

1. Samordningsgruppa skal overvake gjennomføringa av artikkel 32 i forordning (EU) 2016/589 nøye og vere eit forum for utveksling av synspunkt og beste praksis med sikte på å betre verkemåten til systemet for måling av EURES-resultat.

2. Ein gong i året skal samordningsgruppa gjennomgå bruken av denne avgjerda. Denne gjennomgåinga skal utgjere samordningsgruppa sitt bidrag til kommisjonsrapportane om verksemd og etterfølgjande vurderingar i samsvar med artikkel 33 og 35 i forordning (EU) 2016/589.

3. Eventuelle endringar av listene, malane, verktøya, dokumentasjonen og retningslinjene som er nemnde i artikkel 4 nr. 1 bokstav a), skal avtalast med samordningsgruppa før dei kan gjennomførast.

4. Samordningsgruppa skal avgjere korleis resultata av systemet for måling av EURES-resultat skal spreiast.

Artikkel 7

Framgangsmåtar

1. Dersom det ikkje er oppført noko anna i lista over indikatorar, som er nemnd i artikkel 9, skal dei nasjonale samordningskontora to gongar i året sende over data som er samla inn i samsvar med denne avgjerda, til Det europeiske samordningskontoret. Data for tidsrommet januar til juni skal sendast inn i august, og data for tidsrommet frå juli til desember i det føregåande kalenderåret skal sendast inn i februar.

2. Dataanalysen skal utførast årleg i dei tre første månadene i året etter det året datainnsamlinga fann stad. Resultata av analysen skal leggjast fram i samband med rapporteringa om gjennomføringa av den verksemda som er fastsett i det nasjonale arbeidsprogrammet, slik det er nemnt i artikkel 3 i Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2017/1256[41] .

Artikkel 8

Deling og spreiing av opplysningar

1. Innsamla data og analysane av dei skal gjerast tilgjengelege for dei nasjonale samordningskontora og EURES-medlemmene og -partnarane på eit særskilt område på ekstranettet til EURES-portalen.

2. Det europeiske samordningskontoret skal nytte relevante data frå systemet for måling av EURES-resultat som eit bidrag frå EURES til kommisjonsrapportane om verkemåten til den indre marknaden.

3. Eventuelle andre former for spreiing skal skje i medhald av den spreiingsstrategien som samordningsgruppa har vedteke.

Artikkel 9

Liste over indikatorar

Dei nasjonale samordningskontora skal samle inn, analysere og sende over data til Det europeiske samordningskontoret i samsvar med den lista over indikatorar og dei moglege datakjeldene som er oppførte i vedlegget.

Artikkel 10

Ikraftsetjing

Denne avgjerda tek til å gjelde 20. dagen etter at ho er kunngjord i Tidend for Den europeiske unionen.

Plikta til å leggje fram data i samsvar med denne avgjerda tek til å gjelde frå og med referanseåret 2018.

Utferda i Brussel 2. februar 2018.

For Kommisjonen

Jean-Claude Juncker

President

Vedlegg

Liste over indikatorar som skal nyttast ved levering av data til systemet for måling av EURES-resultat

Den elektroniske versjonen av denne lista og eventuelle konsoliderte utgåver som inneheld seinare endringar, er tilgjengelege for dei nasjonale samordningskontora på ekstranettet til EURES-portalen.

I. GRUNNLEGGJANDE INDIKATORAR

1. Mottekne og handsama jobbsøknader

Måling: Talet på jobbsøknader frå innanlandske arbeidstakarar og frå arbeidstakarar i andre statar, eventuelt inndelte etter kjønn.

Denne indikatoren måler talet på jobbsøknader som er mottekne og handsama av personalet til EURES-medlemmer og -partnarar med sikte på å fremje matching og arbeidsformidling for arbeidstakarar innanfor EU.

Moglege datakjelder: EURES-medlemmer og -partnarar, undersøkingar, andre administrative data om verksemd, andre administrative eller statistiske data.

Resultatdimensjon: Sysselsetjingsresultat.

Datainnsamlingsperiode: Kvart halvår.

2. Mottekne og handsama opplysningar om ledige stillingar

Måling: Talet på ledige stillingar frå innanlandske arbeidsgjevarar og frå arbeidsgjevarar i andre statar.

Denne indikatoren måler talet på ledige stillingar som er mottekne og handsama av personalet til EURES-medlemmer og -partnarar med sikte på å fremje matching og arbeidsformidling for arbeidsgjevarar innanfor EU.

Moglege datakjelder: EURES-medlemmer og -partnarar, undersøkingar, andre administrative data om verksemd, andre administrative eller statistiske data.

Resultatdimensjon: Sysselsetjingsresultat.

Datainnsamlingsperiode: Kvart halvår.

3. Formidla jobbar som følgje av rekrutteringsverksemd eller arbeidsformidling

Måling: Talet på innanlandske arbeidssøkjarar som har fått jobb i ein annan stat, og utanlandske arbeidssøkjarar som har fått jobb i den aktuelle staten, eventuelt inndelte etter kjønn.

Denne indikatoren måler resultata av den rekrutteringsverksemda og arbeidsformidlinga som EURES-nettverket utfører, på grunnlag av talet på jobbar som er formidla som følgje av dei støttetenestene som personalet til EURES-medlemmer og -partnarar tilbyr.

Analysen av denne indikatoren skal utførast i nær tilknyting til dei grunnleggjande indikatorane 1 og 2 med omsyn til talet på ledige stillingar og jobbsøknader som er mottekne og handsama.

For å unngå mogleg dobbeltteljing bør talet på jobbar som er formidla gjennom målretta tverrnasjonale rekrutteringsprosjekt, rapporterast separat.

Moglege datakjelder: EURES-medlemmer og -partnarar, undersøkingar, andre administrative data om verksemd, andre administrative eller statistiske data.

Resultatdimensjon: Sysselsetjingsresultat.

Datainnsamlingsperiode: Kvart halvår.

4. Informasjon og rettleiing til arbeidstakarar og arbeidsgjevarar

Måling:

a) Talet på individuelle kontaktar med arbeidstakarar.

b) Talet på individuelle kontaktar med arbeidsgjevarar.

Desse indikatorane måler kor mykje og kva slags samhandling det er med brukarane, og dermed intensiteten i relasjonen mellom personalet til EURES-medlemmer og -partnarar og mellom dei respektive arbeidstakarane og arbeidsgjevarane.

For arbeidstakarar og arbeidsgjevarar bør talet på individuelle kontaktar delast inn etter opphav og emne: «allmenne opplysningar om EURES», «rekruttering/arbeidsformidling», «levekår og arbeidsvilkår/sosial tryggleik/utdanning og opplæring» eller «verksemd over landegrensene».

Moglege datakjelder: EURES-medlemmer og -partnarar, undersøkingar, andre administrative data om verksemd, andre administrative eller statistiske data.

Resultatdimensjon: Informasjon og rettleiing.

Datainnsamlingsperiode: Kvart halvår.

5. Kor nøgde brukarane er med støttetenestene

Måling: Denne indikatoren måler kor nøgde arbeidstakarane og arbeidsgjevarane er med den informasjonen og rettleiinga og dei rekrutterings- og jobbsøkingstenestene som personalet til EURES-medlemmer og -partnarar tilbyr dei.

Moglege datakjelder: EURES-medlemmer og -partnarar, andre administrative data om verksemd, undersøkingar frå nasjonale samordningskontor eller frå EURES-medlemmer og -partnarar.

Resultatdimensjon: Nøgde brukarar.

Datainnsamlingsperiode: Årleg.

II. NETTVERKSINDIKATORAR

1. Opplæringsverksemd for personale som arbeider i organisasjonar som deltek i EURES-nettverket

Måling:

a) Talet på personar som har fått førebuande EURES-opplæring på nasjonalt plan.

b) Talet på personar som har fått EURES-opplæring på europeisk plan.

Desse indikatorane måler læring innanfor EURES-nettverket og innsats for å sikre at personalet har tilstrekkeleg kompetanse. Opplæringsførebuande verksemd omfattar all verksemd som førebur personalet til EURES-medlemmer og -partnarar på å kunne utøve EURES-støttetenester (i samsvar med artikkel 9 nr. 3 i forordning (EU) 2016/589), medan opplæring på europeisk plan omfattar leksjonar og EURES-tilskipingar som vert samordna av Det europeiske samordningskontoret (i samsvar med artikkel 8 nr. 1 i forordning (EU) 2016/589).

Moglege datakjelder: Nasjonale samordningskontor for opplæringsførebuande verksemd, Det europeiske samordningskontoret for opplæringsverksemd på europeisk plan.

Resultatdimensjon: Tverrgåande støtte.

Datainnsamlingsperiode: Kvart halvår.

2. Kor nøgde brukarane er med nettbasert brukarstøtte for EURES-portalen

Måling: Denne indikatoren måler kor nøgde brukarane er med måten brukarstøttetenesta handsamar førespurnader om den tekniske drifta av EURES-portalen på, og den generelle kunnskapen deira om EURES-nettverket og EURES-portalen. Brukarar av EURES-portalen omfattar arbeidstakarar, arbeidsgjevarar, nasjonale samordningskontor, EURES-medlemmer og EURES-partnarar.

Rettleiande hovuddatakjelde: Det europeiske samordningskontoret.

Resultatdimensjon: Tverrgåande støtte / nøgde brukarar.

Datainnsamlingsperiode: Årleg.

3. Resultat i sosiale medium

Måling: Talet på innlegg, talet på tilhengjarar/følgjarar, rekkjevidd/inntrykk og engasjement per kanal i sosiale medium.

Desse indikatorane måler i kva grad EURES-nettverket er til stades i sosiale medium og effekten av dei ulike kanalane i sosiale medium.

Moglege datakjelder: EURES-medlemmer og -partnarar, Det europeiske samordningskontoret.

Resultatdimensjon: Kommunikasjon, samarbeid og oppsøkjande verksemd.

Datainnsamlingsperiode: Kvart halvår.

4. Ledige stillingar som vert offentleggjorde og lagde ut på EURES-portalen av EURES-medlemmer og -partnarar

Måling:

a) Det samla talet på ledige stillingar frå EURES-medlemmer og -partnarar.

b) Det samla talet på ledige stillingar som er offentleggjorde av EURES-medlemmer og -partnarar.

c) Talet på ledige stillingar som er gjorde tilgjengelege på EURES-portalen gjennom éin samordna kanal.

Desse indikatorane måler talet på ledige stillingar som EURES-medlemmer og, der det er relevant, EURES-partnarar har gjort tilgjengelege på EURES-portalen, jamført med talet på ledige stillingar som er offentleggjorde, og jamført med talet på ledige stillingar som desse organisasjonane tilbyr. I prinsippet skal alle ledige stillingar som er offentleggjorde, gjerast tilgjengelege. I samsvar med artikkel 17 i forordning (EU) 2016/589 finst det likevel nokre få moglege unntak.

Moglege datakjelder: EURES-medlemmer og -partnarar, Det europeiske samordningskontoret, andre administrative eller statistiske data.

Resultatdimensjon: Kommunikasjon, samarbeid og oppsøkjande verksemd/sysselsetjingsresultat.

Datainnsamlingsperiode: Årleg.

5. Marknadsdelen til EURES-medlemmene og, der det er relevant, EURES-partnarane, av marknaden for ledige stillingar på nasjonalt plan

Måling:

a) Talet på ledige stillingar som er gjorde tilgjengelege på EURES-portalen gjennom éin samordna kanal.

b) Det samla talet på ledige stillingar på medlemsstatsplan.

Desse indikatorane jamfører talet på ledige stillingar som er gjorde tilgjengelege på EURES-portalen, med det samla talet på ledige stillingar som er tilgjengelege i staten. Dette gjev ein peikepinn om kor stor del av den samla arbeidsmarknaden som EURES dekkjer, og i kva grad EURES medverkar til ein open arbeidsmarknad.

Desse indikatorane gjeld føresegna i artikkel 9 nr. 2 bokstav c) i forordning (EU) nr. 2016/589.

Moglege datakjelder: EURES-medlemmer og -partnarar, Eurostat, Det europeiske samordningskontoret, andre administrative eller statistiske data.

Resultatdimensjon: Kommunikasjon, samarbeid og oppsøkjande verksemd / sysselsetjingsresultat.

Datainnsamlingsperiode: Årleg.

6. Talet på vitja tilskipingar og på personar som det har lukkast å nå ut til

Måling: Desse indikatorane gjev opplysningar om talet på rekrutterings- og informasjonstilskipingar som EURES-medlemmene og -partnarane har vitja, og talet på personar som dei har lukkast å nå ut til gjennom desse tilskipingane.

Moglege datakjelder: EURES-medlemmer og -partnarar, andre administrative data om verksemda.

Resultatdimensjon: Kommunikasjon, samarbeid og oppsøkjande verksemd.

Datainnsamlingsperiode: Kvart halvår.

7. Grad av samhandling med andre statar i nettverket sett under eitt

Måling:

a) Talet på statar som EURES-medlemmene og -partnarane har samarbeidd med i samband med EURES-rekrutteringsverksemd.

b) Talet på gjennomførte samarbeidsprosjekt for rekruttering.

Desse indikatorane måler graden av samhandling i EURES-nettverket ved hjelp av innsamla opplysningar om førekomsten av tverrnasjonalt samarbeid mellom EURES-medlemmer og -partnarar (talet på rekrutteringsprosjekt med organisasjonar i andre statar).

Moglege datakjelder: EURES-medlemmer og -partnarar, programplanleggingssyklus, partnarskap over landegrensene og prosjektdeltakarar i målretta mobilitetsprogram.

Resultatdimensjon: Kommunikasjon, samarbeid og oppsøkjande verksemd.

Datainnsamlingsperiode: Kvart halvår.

8. Talet på einskilde gjester på EURES-portalen

Måling: Denne indikatoren måler talet på einskilde gjester på EURES-portalen og gjev ein peikepinn på kor godt eigna dei nettbaserte verktøya som er tilgjengelege på EURES-portalen, er.

Rettleiande hovuddatakjelde: Det europeiske samordningskontoret.

Resultatdimensjon: Kommunikasjon, samarbeid og oppsøkjande verksemd.

Datainnsamlingsperiode: Kvart halvår.

9. Arbeidssøkjarprofilar som er registrerte i EURES-portalen

Måling:

a) Talet på arbeidssøkjarprofilar som er registrerte via sjølvhjelpsfunksjonen i EURES-portalen.

b) Talet på arbeidssøkjarprofilar som er overførte til EURES-portalen gjennom éin samordna kanal.

Desse indikatorane måler talet på arbeidstakarar som aktivt har valt å opprette ein profil direkte på EURES-portalen ved hjelp av sjølvhjelpsfunksjonen i portalen, eller som har gjeve samtykke til å gjere profilopplysningane sine tilgjengelege på nasjonale portalar eller i andre IT-system i samsvar med artikkel 17 nr. 1 og 3 i forordning (EU) 2016/589. Talet på aktive profilar gjev ein peikepinn om kor godt eigna EURES-portalen er som eit matching-/arbeidsformidlingsverktøy, og om etterspurnaden etter EURES-støttetenester blant arbeidstakarane.

Rettleiande hovuddatakjelde: Det europeiske samordningskontoret.

Resultatdimensjon: Kommunikasjon, samarbeid og oppsøkjande verksemd.

Datainnsamlingsperiode: Kvart halvår.

10. Arbeidsgjevarar som er registrerte på EURES-portalen

Måling: Denne indikatoren måler talet på arbeidsgjevarar som nyttar sjølvhjelpsfunksjonen på EURES-portalen. Indikatoren gjev ein peikepinn om etterspurnaden etter arbeidskraft som potensielt kan dekkjast gjennom arbeidskraftmobiliteten innanfor EU, og kor nøgde brukarane er med funksjonane og informasjonen på EURES-portalen.

Rettleiande hovuddatakjelde: Det europeiske samordningskontoret.

Resultatdimensjon: Kommunikasjon, samarbeid og oppsøkjande verksemd.

Datainnsamlingsperiode: Kvart halvår.

11. Kor nøgde brukarane er med funksjonane og informasjonen på EURES-portalen

Måling: Denne indikatoren måler kor nøgde arbeidstakarane og arbeidsgjevarane er på ulike tidspunkt når dei nyttar EURES-portalen.

Rettleiande hovuddatakjelde: Det europeiske samordningskontoret.

Resultatdimensjon: Kommunikasjon, samarbeid og oppsøkjande verksemd / nøgde brukarar.

Datainnsamlingsperiode: Årleg.

Vedlegg 8
Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2018/1020 av 18. juli 2018 om vedtaking og ajourføring av lista over ferdigheiter, kompetansar og yrke i den europeiske klassifiseringa til bruk ved automatisert matching gjennom den felles IT-plattforma for EURES

EUROPAKOMMISJONEN HAR

med tilvising til traktaten om verkemåten til Den europeiske unionen,

med tilvising til europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13. april 2016 om eit europeisk nettverk for arbeidsformidlingar (EURES), tilgang til mobilitetstenester for arbeidstakarar og ytterlegare integrasjon av arbeidsmarknadene, og om endring av forordning (EU) nr. 492/2011 og (EU) nr. 1296/2013[42] , særleg artikkel 19 nr. 2, og

ut frå desse synsmåtane:

1) Ved forordning (EU) 2016/589 vert det innført ei felles IT-plattform som gjer det mogleg å kople saman ledige stillingar med jobbsøknader og CV-ar (arbeidssøkjarprofilar) i EU og gjere dei tilgjengelege på EURES-portalen.

2) For at ledige stillingar skal kunne koplast saman med arbeidssøkjarprofilar, må opplysningane utvekslast med eit einsarta system, slik det er definert i artikkel 17 i forordning (EU) 2016/589, på grunnlag av felles tekniske standardar og format.

3) For å lette utvekslinga av opplysningar om ledige stillingar og arbeidssøkjarprofilar og sikre matching av høg kvalitet på ulike språk og i ulike nasjonale samanhengar, bør det nyttast ein detaljert, fleirspråkleg terminologi til å gjere greie for yrke, ferdigheiter og kompetansar. Slik terminologi skal tene som eit felles referansepunkt ved utveksling av opplysningar om kandidatar eller om ledige stillingar ved tverrnasjonal jobbmatching, og skal syte for at meiningsinnhaldet i opplysningane ikkje går tapt.

4) Artikkel 19 i forordning (EU) 2016/589 inneheld difor føresegner om bruk av ei europeisk klassifisering for å nå den graden av samverknad som er naudsynt for å sikre matching av høg kvalitet gjennom den felles IT-plattforma.

5) For dette føremålet har Kommisjonen samarbeidd tett med medlemsstatane og interessepartar om å utarbeide den europeiske klassifiseringa av ferdigheiter, kompetansar, kvalifikasjonar og yrke (ESCO). Kommisjonen har oppnemnt ei ESCO-arbeidsgruppe for medlemsstatane for å sikre eit tett samarbeid med desse statane. I tillegg har Kommisjonen oppnemnt vedlikehaldsutvalet for ESCO, som gjev tekniske råd om forvalting, ajourføring, gjennomføring og kvalitetstrygging av ESCO. Interessepartane har òg medverka til å utvikle ESCO gjennom referansegrupper og internettbaserte samråd.

6) Kommisjonen har rådført seg med ESCO-arbeidsgruppa for medlemsstatane om ESCO-klassifiseringa og om omsetjingane av desse før den første versjonen av ESCO vart offentleggjort på alle dei offisielle EU-språka 28. juli 2017.

7) Den fleirspråklege lista over ferdigheiter, kompetansar og yrke i den første versjonen av ESCO bør difor vedtakast som europeisk klassifisering slik det er fastsett i artikkel 19 i forordning (EU) 2016/589.

8) For kvart yrke, kvar ferdigheit eller kvar kompetanse bør desse listene som eit minstekrav innehalde éi nemning på kvart offisielle EU-språk, ein eintydig identifikator (URI), ei forklaring og, med omsyn til yrke, ei konvertering til ein oppdatert versjon av den internasjonale standarden for yrkesgruppering (ISCO).

9) Den europeiske klassifiseringa bør utgjere eit stabilt referansepunkt for EURES og moglegvis andre jobbplattformer når det gjeld fleirspråkleg matching på nett, men utviklinga på arbeidsmarknaden, innanfor terminologi og matchingteknologi vil gjere det naudsynt med jamlege ajourføringar. Framgangsmåten for å vedta ein ajourført versjon av den europeiske klassifiseringa skal byggje på eit godt samarbeid mellom Kommisjonen og medlemsstatane.

10) Dei tiltaka som er fastsette i denne avgjerda, er i samsvar med fråsegna frå EURES-utvalet.

TEKE DENNE AVGJERDA:

Artikkel 1

Føremål, verkeområde og definisjonar

1. Ved denne avgjerda vert det fastsett ei liste over ferdigheiter, kompetansar og yrke for den europeiske klassifiseringa som skal nyttast på den felles IT-plattforma for EURES, slik det er fastsett i artikkel 19 i forordning (EU) 2016/589, saman med framgangsmåtar for ajourføring og gjennomgåing av lista.

2. I denne avgjerda tyder

a) «ferdigheiter og kompetansar»

1) «kunnskap» som resultatet av informasjon som er tileigna gjennom læring, og som utgjer eit sett med fakta, prinsipp, teoriar og praksis som er knytt til eit arbeidsområde eller studiefelt,

2) «ferdigheiter» som evna til å kunne nytte kunnskap og røynsler til å utføre oppgåver og løyse problem,

3) «kompetansar» som den dokumenterte evna til å nytte kunnskap, ferdigheiter og personlege, sosiale og/eller metodiske evner i arbeids- eller studiesituasjonar og i fagleg og personleg utvikling,

b) «yrke» ei gruppe stillingar med tilnærma like arbeidsoppgåver og med krav om tilnærma like ferdigheiter, medan «arbeid» tyder eit sett med arbeidsoppgåver og ansvarsområde som vert utførte av éin person i ein viss arbeidsrelatert samanheng,

c) «liste» ei opprekning av eintydige identifikatorar som representerer yrke eller ferdigheiter og kompetansar, saman med metadata,

d) «mindre korreksjonar» endringar av dei vedtekne listene over ferdigheiter, kompetansar og yrke i den europeiske klassifiseringa for å rette omsetjings- eller stavefeil og andre innlysande feil som verken endrar måten klassifiseringa er bygd opp på eller meininga med uttrykka, eller anna innhald,

e) «ESCO-tenesteplattform» den allment tilgjengelege nettstaden der Kommisjonen legg fram den europeiske klassifiseringa av ferdigheiter, kompetansar, kvalifikasjonar og yrke[43] .

Artikkel 2

Oppretting av lista

Lista over ferdigheiter, kompetansar og yrke i den europeiske klassifiseringa som er nemnd i artikkel 19 nr. 2 i forordning (EU) 2016/589, skal omfatte følgjande:

a) Yrke som er offentleggjorde 28. juli 2017 på ESCO-tenesteplattforma som ein del av den europeiske klassifiseringa av ferdigheiter, kompetansar, kvalifikasjonar og yrke.

b) Ferdigheiter og kompetansar som er offentleggjorde 28. juli 2017 på ESCO-tenesteplattforma som ein del av den europeiske klassifiseringa av ferdigheiter, kompetansar, kvalifikasjonar og yrke.

Artikkel 3

Ajourføring av lista

1. For å spegle endringar på arbeidsmarknaden, innanfor utdanning og opplæring eller når det gjeld terminologi, skal Kommisjonen, saman med medlemsstatane, jamleg gjennomgå behovet for å ajourføre listene over ferdigheiter, kompetansar og yrke i den europeiske klassifiseringa som skal nyttast på EURES-portalen.

2. Før det vert gjort framlegg om å vedta ein ajourført versjon av lista over yrke, ferdigheiter og kompetansar i den europeiske klassifiseringa som er nemnd i artikkel 2, ved å endre eller byte ut denne avgjerda, skal Kommisjonen rådføre seg med samordningsgruppa for EURES, som er nemnd i artikkel 14 i forordning (EU) 2016/589, og med ESCO-arbeidsgruppa for medlemsstatane.

3. Mindre korreksjonar av lista skal ikkje reknast som vedtaking av nye ajourførte versjonar av klassifiseringa. Kommisjonen skal likevel melde frå til medlemsstatane gjennom samordningsgruppa for EURES og ESCO-arbeidsgruppa for medlemsstatane i god tid og minst 30 dagar før han gjer slike mindre korreksjonar.

Artikkel 4

Offentleggjering av lista

1. Det europeiske samordningskontoret for EURES skal syte for at lista over yrke, ferdigheiter og kompetansar i den europeiske klassifiseringa, og eventuelle ajourførte versjonar av lista, vert gjorde tilgjengelege på ESCO-tenesteplattforma på internett.

2. Det europeiske samordningskontoret for EURES skal òg gjere lista tilgjengeleg for medlemsstatane i eit format som lettar arbeidet deira med å opprette og ajourføre registeret i samsvar med artikkel 19 nr. 3 i forordning (EU) 2016/589.

Artikkel 5

Ikraftsetjing

Denne avgjerda tek til å gjelde 20. dagen etter at ho er kunngjord i Tidend for Den europeiske unionen.

Utferda i Brussel 18. juli 2018.

For Kommisjonen

Jean-Claude Juncker

President

Vedlegg 9
Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2018/1021 av 18. juli 2018 om vedtaking av dei tekniske standardane og formata som er naudsynte for å gjennomføre automatisert matching gjennom den felles IT-plattforma, ved bruk av den europeiske klassifiseringa og samverknaden mellom nasjonale system og den europeiske klassifiseringa

EUROPAKOMMISJONEN HAR

med tilvising til traktaten om verkemåten til Den europeiske unionen,

med tilvising til europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13. april 2016 om eit europeisk nettverk for arbeidsformidlingar (EURES), tilgang til mobilitetstenester for arbeidstakarar og ytterlegare integrasjon av arbeidsmarknadene, og om endring av forordning (EU) nr. 492/2011 og (EU) nr. 1296/2013[44] , særleg artikkel 19 nr. 6, og

ut frå desse synsmåtane:

1) Ved forordning (EU) 2016/589 vert det innført ei felles IT-plattform som gjer det mogleg å kople saman ledige stillingar med jobbsøknader og CV-ar (arbeidssøkjarprofilar) i EU.

2) For at ledige stillingar skal kunne koplast saman med jobbsøknader og arbeidssøkjarprofilar, må slike opplysningar utvekslast med eit einsarta system, slik det er definert i artikkel 17 i forordning (EU) 2016/589, på grunnlag av felles tekniske standardar og format.

3) For å sikre fleirspråkleg matching av høg kvalitet på den felles IT-plattforma er det i artikkel 19 i forordning (EU) 2016/589 fastsett at det skal nyttast ei europeisk klassifisering av ferdigheiter, kompetansar og yrke.

4) Medlemsstatar som vel å ikkje nytte den europeiske klassifiseringa i dei nasjonale systema sine over ledige stillingar og arbeidssøkjarprofilar som er knytte til éin samordna kanal, i samsvar med artikkel 18 i forordning (EU) 2016/589, må av samverknadsomsyn utføre ei konvertering mellom klassifiseringane som vert nytta i desse systema, og den europeiske klassifiseringa.

5) Det må opprettast register og tabellar som jamleg vert oppdaterte, for at ei konvertering mellom nasjonale, regionale og sektorvise klassifiseringar og den europeiske klassifiseringa skal vere mogleg.

6) Kommisjonen skal, for å lette opprettinga og oppdateringa av slike konverteringsregister og -tabellar og påfølgjande utveksling av opplysningar som byggjer på konverteringa, stille naudsynte tekniske standardar og format til rådvelde og tilby støtte gjennom høvelege tekniske program.

7) Ved å offentleggjere og dele dei nasjonale konverteringstabellane med andre medlemsstatar og Kommisjonen vil medlemsstatane medverke til å utvikle og betre den europeiske klassifiseringa og dei tenestene og verktøya som vert stilte til rådvelde av EURES, til dømes algoritmane før søkje- og matchingmotorar.

8) Dei tiltaka som er fastsette i denne avgjerda, er i samsvar med fråsegna frå EURES-utvalet.

TEKE DENNE AVGJERDA:

Artikkel 1

Mål og verkeområde

I denne avgjerda er det fastsett kva tekniske standardar og format som er naudsynte for å gjennomføre automatisert matching gjennom den felles IT-plattforma, ved bruk av den europeiske klassifiseringa og samverknaden mellom nasjonale system og den europeiske klassifiseringa.

Artikkel 2

Definisjonar

I denne avgjerda tyder

a) «konverteringstabellar» maskinleselege jamføringstabellar som uttrykkjer korleis omgrep i éi klassifisering er knytte til eitt eller fleire omgrep i ei anna klassifisering. Konverteringstabellar vert nytta til automatisk kodekonvertering av opplysningar med sikte på automatisert matching gjennom den felles IT-plattforma,

b) «maskinleseleg» at opplysningar vert framstilte i eit format som kan handsamast av ei datamaskin,

c) «kodekonvertering» prosessen med å konvertere opplysningar frå éi kodeform til ei anna,

d) «syntaks» reglane og prosedyrane for strukturert framstilling av opplysningar,

e) «ESCO-tenesteplattform» den allment tilgjengelege nettstaden der Kommisjonen legg fram den europeiske klassifiseringa av ferdigheiter, kompetansar, kvalifikasjonar og yrke[45] .

Artikkel 3

Utarbeiding av konverteringstabellar

1. Medlemsstatar som nyttar nasjonale, regionale eller sektorvise klassifiseringar når dei registrerer opplysningar om yrke, ferdigheiter eller kompetansar i nasjonale system for ledige stillingar eller i arbeidssøkjarprofilar som er knytte til éin samordna kanal, slik det er fastsett i artikkel 18 i forordning (EU) 2016/589, skal, for å gjere opplysningane tilgjengelege på EURES-portalen i samsvar med artikkel 17 nr. 1 i forordning (EU) 2016/589, utarbeide og nytte maskinleselege konverteringstabellar mellom kvar av desse nasjonale, regionale og sektorvise klassifiseringane og den europeiske klassifiseringa som er vedteken i medhald av artikkel 19 nr. 2 i forordning (EU) 2016/589.

2. Medlemsstatane skal utarbeide desse tabellane i samsvar med felles tekniske standardar og format som tillèt ei effektiv gjennomføring av automatisert matching gjennom den felles IT-plattforma, slik det er nemnt i artikkel 19 nr. 6 i forordning (EU) 2016/589.

3. Dei tekniske standardane og formata som er nemnde i nr. 2, skal omfatte

a) dei opplysningane som skal inngå i konverteringstabellane,

b) ein syntaks som skal uttrykkje desse opplysningane.

4. Det europeiske samordningskontoret for EURES skal informere om og stille til rådvelde dei tekniske standardane og formata som er nemnde i nr. 2, på ekstranettet til EURES-portalen[46] .

5. I samsvar med artikkel 19 nr. 5 i forordning (EU) 2016/589 skal Europakommisjonen og Det europeiske samordningskontoret for EURES støtte medlemsstatane i konverteringsarbeidet. Dei skal særleg stille til rådvelde eit dataprogram som kan medverke til å støtte opprettinga og oppdateringa av register og konverteringstabellar.

6. Medlemsstatar som nyttar den europeiske klassifiseringa på nasjonalt plan, i samsvar med artikkel 19 nr. 4 i forordning (EU) 2016/589, treng ikkje å utarbeide konverteringstabellar slik det er gjort greie for i denne avgjerda.

7. I samsvar med framgangsmåtane i artikkel 6 kan Det europeiske samordningskontoret for EURES oppdatere dei tekniske standardane og formata.

Artikkel 4

Samverknad med den felles IT-plattforma gjennom konverteringstabellar

Konverteringstabellane som er nemnde i artikkel 3, skal nyttast til automatisk kodekonvertering av opplysningar om ledige stillingar eller arbeidssøkjarprofilar med sikte på automatisert matching gjennom den felles IT-plattforma. Medlemsstatane skal syte for at kodane i dei nasjonale, regionale og sektorvise klassifiseringane deira for ledige stillingar og arbeidssøkjarprofilar i medhald av artikkel 17 nr. 1 i forordning (EU) 2016/589, vert bytte ut eller utfylte med tilsvarande kodar i den europeiske klassifiseringa ved å nytte konverteringstabellane til kodekonvertering før opplysningane vert gjorde tilgjengelege på EURES-portalen.

Artikkel 5

Offentleggjering av konverteringstabellar

Medlemsstatane skal gjere konverteringstabellane sine tilgjengelege ved å offentleggjere dei på ESCO-tenesteplattforma ved bruk av dei standardane og formata som er fastsette i artikkel 3 nr. 2.

Artikkel 6

Styring og oppdatering av dei tekniske standardane og formata

1. Alle medlemsstatane skal peike ut eit einskilt kontaktpunkt som alle førespurnader, spørsmål og meldingar om bruken av denne avgjerda kan rettast til, og gjennom dei nasjonale EURES-samordningskontora sine gje Det europeiske samordningskontoret for EURES nærmare opplysningar om dette kontaktpunktet.

2. Ein gong i året skal samordningsgruppa for EURES, som er nemnd i artikkel 14 i forordning (EU) 2016/589, gjennomgå bruken av denne avgjerda.

3. Det europeiske samordningskontoret for EURES kan oppdatere dei tekniske standardane og formata som er nemnde i artikkel 3 nr. 2, dersom dette er naudsynt for å oppnå ei effektiv automatisert matching gjennom den felles IT-plattforma.

4. Før ein ny versjon av dei tekniske standardane og formata kan vedtakast og gjerast tilgjengeleg på ekstranettet til EURES-portalen, skal Det europeiske samordningskontoret for EURES formelt rådføre seg med samordningsgruppa for EURES.

Artikkel 7

Ikraftsetjing

Denne avgjerda tek til å gjelde 20. dagen etter at ho er kunngjord i Tidend for Den europeiske unionen.

Utferda i Brussel 18. juli 2018.

For Kommisjonen

Jean-Claude Juncker

President

Fotnoter

1)

TEU L 107 av 22.4.2016, s. 1.

2)

TEU L 125 av 13.5.2016, s. 24

3)

TEU L 179 av 12.7.2017, s. 18.

4)

TEU L 179 av 12.7.2017, s. 24

5)

TEU L 179 av 12.7.2017, s. 32.

6)

TEU L 31 av 3.2.2018, s. 104.

7)

TEU L 183 av 19.7.2018, s. 17.

8)

TEU L 183 av 19.7.2018, s. 20.

9)

TEU L 328 av 28.11.2012, s. 21.

10)

TEU C 424 av 26.11.2014, s. 27.

11)

TEU C 271 av 19.8.2014, s. 70.

12)

Haldning frå Europaparlamentet av 25. februar 2016 (enno ikkje offentleggjord i TEU) og rådsavgjerd av 15. mars 2016.

13)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 492/2011 av 5. april 2011 om fri rørsle for arbeidstakarar innanfor Unionen (TEU L 141 av 22.7.2011, s. 1).

14)

Kommisjonens gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU av 26. november 2012 om gjennomføring av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 492/2011 med omsyn til arbeidsformidling og vidareføring av EURES (TEU L 328 av 28.11.2012, s. 21).

15)

Sjå særleg Domstolens dom av 3. juli 1986, Debora Lawrie-Blum mot Land Baden Württemberg, C-66/85, ECLI:EU:C:1986:284 nr. 16 og 17, dom av 21. juni 1988, Steven Malcolm Brown mot The Secretary of State for Scotland, C-197/86, ECLI:EU:C:1988:323 nr. 21, og dom av 31. mai 1989, I. Bettray mot Staatssecretaris van Justitie, C-344/87, ECLI:EU:C:1989:226 nr. 15 og 16.

16)

Domstolens dom av 19. november 2002, Bülent Kurz, fødd Yüce, mot Land Baden Württemberg, C-188/00, ECLI:EU:C:2002:694.

17)

Domstolens dom av 26. februar 1992 M. J. E. Bernini mot Minister van Onderwijs en Wetenschappe, C-3/90, ECLI:EU:C:1992:89, og dom av 17. mars 2005 Karl Robert Kranemann mot Land Nordrhein-Westfalen, C-109/04, ECLI:EU:C:2005:187.

18)

Sjå særleg Domstolens dom av 3. juni 1986, R. H. Kempf mot Staatssecretaris van Justitie, C-139/85, ECLI:EU:C:1986:223 nr. 13.

19)

Domstolens dom av 26. februar 1991, The Queen mot Immigration Appeal Tribunal, ex parte Gustaff Desiderius Antonissen, C-292/89, ECLI:EU:C:1991:80.

20)

TEU C 88 av 27.3.2014, s. 1.

21)

Europaparlaments- og rådsbeslutning nr. 573/2014/EU av 15. mai 2014 om økt samarbeid mellom offentlige arbeidsformidlinger (TEU L 159 av 28.5.2014, s. 32).

22)

Rådsforordning (EF) nr. 207/2009 av 26. februar 2009 om fellesskapsvaremerket (TEU L 78 av 24.3.2009, s. 1).

23)

Europaparlaments- og rådsdirektiv 2014/54/EU av 16. april 2014 om tiltak for å lette utøvelsen av arbeidstakeres rettigheter i forbindelse med fri bevegelighet for arbeidstakere (TEU L 128 av 30.4.2014, s. 8).

24)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 1296/2013 av 11. desember 2013 om Den europeiske unions program for sysselsetting og sosial nyskaping (EaSI) og om endring av beslutning nr. 283/2010/EU om opprettelse av den europeiske mikrofinansieringsordningen Progress til fordel for sysselsetting og sosial integrasjon (EUT L 347 av 20.12.2013, s. 238).

25)

Europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 883/2004 av 29. april 2004 om koordinering av trygdeordninger (TEU L 166 av 30.4.2004, s. 1).

26)

Europaparlaments- og rådsdirektiv 95/46/EF av 24. oktober 1995 om vern av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger (TEF L 281 av 23.11.1995, s. 31).

27)

Europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 45/2001 av 18. desember 2000 om personvern i forbindelse med behandling av personopplysninger i Fellesskapets institusjoner og organer og om fri utveksling av slike opplysninger (TEF L 8 av 12.1.2001, s. 1).

28)

TEU C 222 av 12.7.2014, s. 5.

29)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 182/2011 av 16. februar 2011 om fastsettelse av allmenne regler og prinsipper for medlemsstatenes kontroll med Kommisjonens utøvelse av sin gjennomføringsmyndighet (TEU L 55 av 28.2.2011, s. 13).

30)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13. april 2016 om eit europeisk nettverk for arbeidsformidlingar (EURES), tilgang til mobilitetstenester for arbeidstakarar og ytterlegare integrasjon av arbeidsmarknadene, og om endring av forordning (EU) nr. 492/2011 og (EU) nr. 1296/2013 (TEU L 107 av 22.4.2016, s. 1).

31)

TEU L 141 av 27.5.2011, s. 1.

32)

Europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/589 av 13. april 2016 om eit europeisk nettverk for arbeidsformidlingar (EURES), tilgang til mobilitetstenester for arbeidstakarar og ytterlegare integrasjon av arbeidsmarknadene, og om endring av forordning (EU) nr. 492/2011 og (EU) nr. 1296/2013 (TEU L 107 av 22.4.2016, s. 1).

33)

Kommisjonens gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU av 26. november 2012 om gjennomføring av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 492/2011 med omsyn til arbeidsformidling og vidareføring av EURES (TEU L 328 av 28.11.2012, s. 21).

34)

TEU L 107 av 22.4.2016, s. 1.

35)

TEU L 107 av 22.4.2016, s. 1.

36)

Kommisjonens gjennomføringsavgjerd 2012/733/EU av 26. november 2012 om gjennomføring av europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 492/2011 med omsyn til arbeidsformidling og vidareføring av EURES (TEU L 328 av 28.11.2012, s. 21).

37)

TEU L 107 av 22.4.2016, s. 1.

38)

Europaparlaments- og rådsdirektiv 95/46/EF av 24. oktober 1995 om beskyttelse av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger (TEF L 281 av 23.11.1995, s. 31) og, frå og med 25. mai 2018, europaparlaments- og rådsforordning (EU) 2016/679 av 27. april 2016 om vern av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger samt om oppheving av direktiv 95/46/EF (generell personvernforordning) (TEU L 119 av 4.5.2016, s. 1).

39)

Europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 45/2001 av 18. desember 2000 om personvern i forbindelse med behandling av personopplysninger i Fellesskapets institusjoner og organer og om fri utveksling av slike opplysninger (TEF L 8 av 12.1.2001, s. 1).

40)

TEU L 107 av 22.4.2016, s. 1.

41)

Kommisjonens gjennomføringsavgjerd (EU) 2017/1256 av 11. juli 2017 om malar og framgangsmåtar for utveksling av opplysningar på unionsplan om dei nasjonale arbeidsprogramma til EURES-nettverket (TEU L 179 av 12.7.2017, s. 24).

42)

TEU L 107 av 22.4.2016, s. 1.

43)

http://ec.europa.eu/esco

44)

TEU L 107 av 22.4.2016, s. 1.

45)

http://ec.europa.eu/esco

46)

http://eures.europa.eu