Meld. St. 36

(2014–2015)
Melding til Stortinget

Noregs deltaking i den 69. ordinære generalforsamlinga i Dei sameinte nasjonane (FN)

Tilråding frå Utanriksdepartementet 19. juni 2015, godkjend i statsråd same dagen. (Regjeringa Solberg)

Dokumentet på regjeringen.no

1 Vurderande samandrag

Opninga av den 69. generalforsamlinga var prega av den ustabile regionale situasjonen i Midtausten og delar av Afrika, dei mange og store humanitære krisene verda står overfor, og utviklinga i Ukraina. Konfliktane i Syria, Irak, Sør-Sudan og Den sentralafrikanske republikken har tvinga millionar av menneske på flukt og ført til enorme humanitære lidingar. Krigshandlingane i Gaza og konflikten i Mali, saman med den sterke framgangen for brutale terroristorganisasjonar som ISIL og Boko Haram, utgjorde òg ein del av det dystre bakteppet for FNs generalforsamling i 2014.

Ein fellesnemnar for mange av konfliktane er at dei er komplekse, vedvarande og utan direkte utsikter til politiske løysingar. Konfliktane har òg tvinga svært mange menneske på flukt i og utanfor sitt eige land. Verda står no overfor den største flyktningkrisa sidan andre verdskrigen. Massive brot på menneskerettane og på andre grunnleggjande folkerettslege prinsipp, saman med utbrotet og spreiinga av det svært smittsame og dødelege ebola-viruset, prega òg dagsordenen under FNs 69. generalforsamling.

Dei store og samtidige krisene har sett det humanitære systemet til FN på ei alvorleg prøve, men har òg understreka behovet for felles løysingar. Ein tydeleg etterspurnad etter eit effektivt og handlekraftig FN stod sentralt under høgnivåveka hausten 2014. Mange land mobiliserte kraftig for global styring og forsvar av folkeretten. Tryggingsrådet til FN heldt rekordmange møte i 2014, og drøfta òg helsekrisa i samband med ebola-epidemien. Ukraina-konflikten kompliserte dynamikken i Tryggingsrådet, men berre på nokre avgrensa område.

I tillegg til dei akutte krisene har Noreg prioritert det langsiktige normative arbeidet i FNs generalforsamling, utviklingsagendaen og reformtiltaka for å styrkje FN si evne til å løyse oppgåvene sine. Noreg har styrkt den operative evna til FN gjennom politisk og diplomatisk engasjement, omfattande humanitære og utviklingspolitiske bidrag og annan støtte til FN si operative rolle. Døme på dette er støtte til å fjerne kjemiske våpen frå Syria, innsatsen mot ebola, bidrag til FNs fredsoperasjonar og politiske meklingsrolle, styrkt koordinering av FN-innsatsen på landnivå og støtte til Generalsekretæren sitt initiativ «Human Rights Up Front». På nedrustingsområdet har Noreg medverka til å auke oppslutninga om den internasjonale våpenhandelsavtalen (ATT) og humanitær nedrusting. Haustsesjonen i 1. komité om nedrustingssaker var prega av opptakten til den komande tilsynskonferansen for ikkjespreiingsavtalen (Non-Proliferation Treaty, NPT).

Utviklingspolitiske spørsmål stod sentralt under høgnivåsegmentet i Generalforsamlinga. Statsministeren, utanriksministeren og klimaministeren hadde profilerte roller i høgnivåmøta om tusenårsmåla, klima og den nye utviklingsagendaen med berekraftsmåla (Post-2015). Leiarrolla med førebuinga av den tredje internasjonale konferansen om finansiering for utvikling i 2015, arbeidet med nye berekraftsmål og gjennomføringa av dei eksisterande tusenårsmåla har stått sentralt i arbeidet til FN-delegasjonen. Noreg pressa på for effektivisering og fokusering i fonda og programma til FN og for betre koordinering, og framheva kor viktig det er at dei operasjonelle aktivitetane til FN vert tilpassa den nye utviklingsagendaen.

I tillegg har Noreg hatt ein høg profil når det gjeld likestilling, på menneskerettsområdet og innanfor internasjonal strafferett, kvinners seksuelle og reproduktive helse og rettar og diskriminering av homofile (LHBT). Trass i motstand har det vore mogleg å oppnå gode vedtak på viktige område, òg når det gjeld Nord-Korea og Iran. Både i Generalforsamlingas 3. og 6. komité spela Noreg ei viktig rolle i å konsolidere oppslutninga om viktige FN-resolusjonar i kampen mot dødsstraff, utanrettslege avrettingar og diskriminering og vald mot kvinner og seksuelle minoritetar.

Vi har vore aktive i å forsvare prinsippa om personvern i det digitale rommet, vern av diplomatiske og konsulære stasjonar, rettsstat på nasjonalt og internasjonalt nivå og vore ei tydeleg røyst for at kampen mot terrorisme må førast innanfor rettsstatens rammer. Havrettsspørsmål har stått sentralt, og Noreg har spela ei aktiv rolle i alle relevante havrettsprosessar. Noreg tok òg aktivt del under statspartsmøtet for Den internasjonale straffedomstolen (ICC), som vart arrangert i New York, og overtok mellom anna formannskapet for arbeidsgruppa for regelendringar.

Dei mange alvorlege humanitære krisene sette det humanitære arbeidet til FN under sterkt press og prega mange diskusjonar i FN gjennom hausten. Diskusjonane handla om dei enorme humanitære behova, brot på humanitærretten og manglande finansiering. Noreg heldt fram som ein sterk og synleg støttespelar for den humanitære innsatsen til FN, mellom anna gjennom støtte til ei sterkare koordinering i felten og gjennom tett dialog med sekretariatet til Verdas humanitære toppmøte. Som arrangør og medarrangør av ei rekkje seminar og møte medverka Noreg til å auke merksemda om humanitære kriser og gje ei plattform for sivilsamfunn og aktørar i felten.

Vidare har den faste norske FN-delegasjonen i New York vore leiar for gjevargruppa for det politiske kontoret til FN (DPA). Noreg er den viktigaste bidragsytaren til FN-sekretariatet si ståande gruppe av fredsmeklarar og ekspertar på konfliktførebygging som er tilgjengelege for FNs spesielle politiske oppdrag (Special Political Missions). Frå norsk side har vi medverka til å gjere kvinnelege fredsmeklarar frå sør meir synlege gjennom møte som har vore arrangert for medlemslanda og sivilsamfunnet.

FN-delegasjonen tok aktivt del i forhandlingane i FNs budsjettkomité (5. komité), og leidde forhandlingane om budsjettet for FNs spesielle politiske oppdrag. 5. komité er sterkt polarisert, det er mellom anna eit sterkt press frå ein del dominerande vestlege land for å kutte i budsjetta, og Japan og mange ikkje-vestlege medlemsland ønskjer å detaljstyre arbeidet til Generalsekretæren. Dette er ei stor utfordring for den samla effektiviteten til FN.

Noreg er tungt engasjert i dei pågåande reformene på utviklingsområdet (medrekna dei nye berekraftsmåla og finansiering for utvikling). Noreg har delteke aktivt i styra til fonda og programma til FN for å sikre betre kvalitet, meir effektiv ressursbruk og betre fokus på resultat. Noreg har òg arbeidd for å effektivisere fredsoperasjonane til FN, mellom anna gjennom å støtte det panelet som Generalsekretæren har skipa for å sjå nærare på reformer av dei samla fredsoperasjonane til FN. Vi har òg medverka til ei utgreiing om bruken av teknologi og støtta effektiviseringa av politiinnsatsen til FN i fredsoperasjonane.

Når det gjeld samarbeidsklimaet i FN, var det ikkje eintydig verre enn i tidlegare år, trass i Ukraina-konflikten og det auka konfliktnivået i Midtausten og Nord-Afrika. Arbeidet i FN er prega av langvarige skiljelinjer mellom grupper av land som representerer ulike interesser i mange internasjonale spørsmål. Det går framleis eit hovudskilje mellom vestlege land og utviklingslanda i den alliansefrie rørsla (NAM). Eit anna og til dels overlappande hovudskilje er motsetnaden mellom pluralistiske demokrati og land med eit autoritært styresett. Trass i vedvarande motsetnader på ei rekkje område har det likevel lukkast å kome fram til semje i fleire viktige saker ved å samle støtte på tvers av tradisjonelle blokker og skiljelinjer. På nedrustingsområdet i 1. komité slo Ukraina-konflikten tydeleg inn i debatten, medan vedtaka i komiteen stort sett følgde mønstera frå tidlegare år. Konfliktlinjene i 3. komité når det gjeld menneskerettar og likestilling følgde tidlegere spor, og det same gjeld i Kvinnekommisjonen, mellom anna i motstanden mot omtale av seksuell og reproduktiv helse og rettar og rettane for seksuelle minoritetar. Trass i dette var samarbeidsklimaet relativt godt, med færre negative initiativ enn året før. Men samarbeidsklimaet i 5. komité og på utviklingsområdet (2. komité) var nok meir anstrengt i år enn tidlegare. På utviklingsområdet var det til dømes krevjande forhandlingar om utviklingsaktivitetane i FN og sør-sør-samarbeidet. Dette kjem først og fremst av usemje om reform av styrande organ og ønske frå G77 om å demonstrere fleirtalsmakta si når det gjeld dette. Forhandlingane om desse to resolusjonane stranda, og dei vart tekne til votering, noko som ikkje har skjedd tidlegare i 2. komité. Dei humanitære resolusjonane var prega av G77 sitt forsvar for nasjonal suverenitet og motstanden deira mot humanitær tilgang. Manglande semje gjorde at tilretteleggjarane måtte utarbeide tekstframlegg i dei to generelle resolusjonane. Arbeidet i Tryggingsrådet var i høg grad prega av Ukraina-konflikten og dei forverra relasjonane mellom Russland og vestlege land. Dette førte først og fremst til handlingslamming når det gjeld Ukraina-spørsmålet og i tilhøvet til Syria, som i tidlegare år. Det lukkast likevel for Tryggingsrådet å gjere viktige vedtak mellom anna når det gjeld kampen mot internasjonal terrorisme og fredsoperasjonar i Afrika. Både i Generalforsamlinga og Tryggingsrådet førte det auka internasjonale konfliktnivået ikkje berre til splitting, men viste òg eit tydeleg behov for å stå saman mot globale trugsmål.

Reform av FN er eit krevjande og omstendeleg arbeid. Hovudutfordringa er som oftast ikkje mangel på idear om korleis organisasjonen kan styrkjast, men heller å få alle dei 193 medlemslanda til å einast om konkrete reformer. Under den 69. generalforsamlinga spela Noreg ei aktiv rolle i ei rekkje pågåande prosessar for å effektivisere og styrkje FN.

Noreg har teke initiativ til ein breiare prosess for reform av FN i samband med val av ein ny generalsekretær i 2016, ein prosess som vil byggje på og styrkje dei reformtiltaka som alt er påbyrja. FN-reform vil framleis stå sentralt i norsk FN-politikk i dei komande åra.

FNs 69. generalforsamling la grunnlaget for store internasjonale prosessar i 2015 på sentrale område. Dette gjeld forhandlingane og avgjerdene om å vedta nye berekraftsmål, konferansen om finansiering for utvikling og forhandlingane om ein ny klimaavtale (COP21). Året 2015 er eit svært viktig år for FN.

2 Generalforsamlinga

2.1 Generaldebatten

Generalforsamlinga vert kvart år opna med ein generaldebatt der dei 193 medlemslanda i FN held innlegg. Generaldebatten gjev eit bilete av den aktuelle internasjonale politiske situasjonen. Sentrale tema under den 69. generaldebatten til FN var kampen mot ekstremisme og terrorisme, gjennomføring av tusenårsmåla, dei nye berekraftsmåla, dei mange humanitære krisene, Gaza-krigen og situasjonen i Ukraina.

Statsminister Erna Solberg heldt det norske innlegget. Ho var oppteken av gjennomføringa av tusenårsmåla og behovet for å utvikle nye ambisiøse og realistiske berekraftsmål. Statsministeren la vekt på utdanning for jenter som avgjerande for å få slutt på fattigdom, og viste til norsk innsats. Solberg fordømte Russland sine brot på folkeretten og destabiliseringa av Ukraina. Ho støtta initiativet frå USA og resolusjonen frå Tryggingsrådet om framandkrigarar. Ho viste vidare til dei store humanitære utfordringane mellom anna i Syria, Irak og Sør-Sudan, som krev internasjonal mobilisering. Ho trekte fram norske initiativ som gjevarkonferansen for Sør-Sudan og den då føreståande konferansen for Gaza. Til sist kom statsministeren med eit sterkt forsvar for menneskerettane og støtta Generalsekretæren sitt initiativ Human Rights Up Front, som dreier seg om å setje menneskerettane i sentrum for all FN-innsats.

Svært mange land var opptekne av arbeidet med å kjempe mot ekstremisme og terrorisme. Mange av talarane la vekt på at ISIL har gått til åtak mot heile verdigrunnlaget til FN. President Barack Obama mobiliserte til kamp mot militant ekstremisme og terrorisme, og streka under at ISIL skal stoppast. Både president François Hollande og statsminister David Cameron konsentrerte seg om ISIL i innlegga sine. Cameron rekte ut handa til Iran som partnar, og rekna dette landet for å vere ein del av løysinga og ikkje ein del av problemet. Cameron lanserte eit framlegg om å opprette ein eigen spesialrepresentant mot ekstremisme. Malaysia tok til orde for ein koalisjon av moderate islamske leiarar mot ekstremistiske islamske rørsler. Fleire afrikanske statsleiarar minna om at kampen mot ekstrem islam ikkje berre handlar om Midtausten, men òg om store delar av Afrika. EU peikte på at dei arabiske og muslimske landa må stå i frontlinja mot voldelege ekstremistgrupper som ISIL og Boko Haram. Den iranske presidenten meinte at dei strategiske feilskjæra i Vesten har lagt grunnlaget for framvoksteren av ekstremisme i regionen. Òg Russland støtta kampen mot terroristar. Utanriksminister Lavrov meinte at det var naudsynt med ei brei tilnærming som tok for seg røtene til problema. Russland ville gjere framlegg om dette i Tryggingsrådet.

Fleire land, i første rekkje dei arabiske, omtala Gaza-krigen i innlegga sine. Qatar meinte at Israel sine handlingar i Gaza kan vere brotsverk mot menneskeslekta. Det var òg andre som fordømte den israelske handlemåten. Jordan streka under at palestinarane hadde krav på rettferd, vørdnad, framtidsutsikter og håp. Tostatsløysinga må gjennomførast. Urettferd fremjar radikalisering, og problema i Midtausten påverkar heile verda. Egypt streka under at religiøs ekstremisme og terrorisme må møtast med hard motstand, og tok eit oppgjer med Det muslimske brorskapet. Fleire land framheva òg at vi ikkje må gløyme den dystre tryggingsmessige og humanitære situasjonen i Syria. Mange, medrekna den finske presidenten, streka under kor viktig det er å finne ei politisk løysing i Syria.

Ebola stod sentralt i generaldebattinnlegget hjå mange land, utan omsyn til regionar. Mange afrikanske land var nøgde med at ebola-krisa var løfta frå å vere eit afrikansk problem til å vere eit ansvar for heile verda. Mange talarar la vekt på at eit sterkare FN må ha ei sentral rolle når det gjeld klima, berekraftsmåla, konfliktløysing og respons på svært mange humanitære kriser. Ei rekkje land argumenterte for reform av Tryggingsrådet. Dei streka under behovet for ein sterk multilateral verdsorden som byggjer på folkeretten og menneskerettane, med sikte på å løyse globale utfordringar. Langvarige utfordringar må løysast gjennom felles handling. Stillehavsstatane framheva dei dramatiske utfordringane som dei står overfor når havet stig på grunn av klimaendringane.

Medan president Obama og mange vestlege land, medrekna Noreg, fordømte dei russiske inngrepa i Ukraina, slo Russlands utanriksminister Lavrov tilbake mot Vestens kritikk av den russiske handlemåten i Ukraina. Lavrov meinte at det var USA som hadde sett standarden for unilateral maktbruk for å fremje regimeendring; i det tidlegare Jugoslavia, i Irak, i Afghanistan og i Libya. Det var desse amerikanskleidde aksjonane som hadde ført til kaoset som ein no stod overfor. Ukraina var ein del av dette biletet. Vesten hadde ikkje lytta til det russiske ønsket om samarbeid, men tok sikte på å utvide den geopolitiske innverknaden sin på andre sin kostnad. Samstundes streka han under at Russland ønskjer fred og dialog med nabolanda.

2.2 Høgnivåmøte

Opninga av Generalforsamlinga i FN er den viktigaste politiske møteplassen i verda, med svært mange møte mellom statsleiarar, utanriksministrar og andre politikarar frå dei 193 medlemslanda i FN gjennom ei hektisk veke. Ved sida av generaldebatten vart det halde ei rekkje større høgnivåmøte. Det vart halde eit klimatoppmøte med sikte på å halde ved lag klimaengasjementet på høgt politisk nivå fram mot toppmøtet i Paris i 2015. Vidare vart det halde ein verdskonferanse for urfolk og ein spesialsesjon om befolkning og utvikling (ICPD). Noreg tok aktivt del under alle desse møta. I tillegg var det fleire møte om tusenårsmåla til FN og dei nye berekraftsmåla. Noreg fekk god oppslutning om det årlege Trygve Lie-symposiet om menneskerettar, der føremålet denne gongen var å støtte initiativet frå Generalsekretæren for å styrkje menneskerettsaspektet i den samla verksemda til FN (Human Rights Up Front). I tillegg stod Noreg for eit sidearrangement om demokratisk styresett i dei nye berekraftsmåla og eit møte i Gjevarlandsgruppa for Palestina (AHLC). Nedanfor følgjer ei omtale av eit nokre av møta som Noreg tok del i under høgnivåveka:

Klimatoppmøtet til FN

Generalsekretær Ban Ki-moon arrangerte eit klimatoppmøte for å sikre framdrifta fram mot toppmøtet i Paris i desember 2015. Under møtet vart det lagt fram ei rekkje nye initiativ, mellom anna når det gjeld energi, skog og landbruk. Generalsekretæren streka under at det no trengst reell politisk handling for å redusere klimagassutsleppa. I tillegg til medlemslanda var òg sivilsamfunnet og den private sektoren inviterte til toppmøtet. Generalsekretæren legg vekt på større engasjement frå den private sektoren for å redusere klimagassutsleppa. Mange land var opptekne av at naturkatastrofar og klimaendringar er eit trugsmål mot utvikling. Statsminister Solberg gjorde greie for dei ulike initiativa som Noreg støttar på klimaområdet, og streka under behovet for å inngå ein avtale i Paris som har eit langsiktig mål om nullutslepp i 2050. Det vart annonsert at Noreg vil løyve 200 millionar kroner til det grøne klimafondet i 2015, og at den samla løyvinga vil verte kunngjord på påfyllingsmøtet i november. Før toppmøtet hadde Noreg og EU invitert til eit ministermøte om forhandlingane om den nye klimaavtalen som skal inngåast i Paris. Møtet var eit ledd i den rolla Noreg har som brubyggjar i klimaforhandlingane. Noreg og USA arrangerte dessutan eit ministermøte om klimafinansiering.

Verdskonferansen for urfolk

For første gongen vart det halde ein verdskonferanse for urfolk der medlemslanda tok del på høgt nivå, og der det møtte fram urfolksrepresentantar frå heile verda. Til saman var om lag 2000 urfolksrepresentantar til stades. Verdskonferansen vedtok samrøystes eit ambisiøst sluttdokument som var forhandla fram på førehand. Det nære samarbeidet mellom representantar for samane og norske styresmakter var svært verdfullt gjennom heile prosessen fram mot sluttdokumentet. Etter dokumentet forpliktar medlemslanda seg til å setje i verk spesifikke tiltak for å oppfylle urfolksfråsegna til FN. I dokumentet vert det lagt vekt på deltaking frå urfolk gjennom konsultasjonar og samarbeid med statane. Samstundes vert det retta fleire oppmodingar til FN-systemet om deltaking frå urfolk. Gjennom verdskonferansen deltok statar og urfolksdelegatar på lik linje. Innlegga har vore prega av vilje til og krav om å gå frå fråsegn til gjennomføring. Oppfølginga av fråsegna vil vere utfordrande og krevje aktiv innsats frå dei statane som kjempar for rettane til urfolk. Utanriksminister Børge Brende deltok ved opninga av verdskonferansen, saman med sametingspresident Aili Keskitalo og statssekretær Anders Bals frå Kommunal- og moderniseringsdepartementet. Sametingspresidenten heldt innlegg på vegner av dei arktiske urfolka.

Spesialsesjon om befolkning og utvikling (ICPD)

Spesialsesjonen om befolkning og utvikling markerte at det var 20 år sidan befolkningskonferansen i Kairo. Kairo-konferansen endra måten ein tenkte om befolkningsvekst i internasjonal samanheng – frå å fokusere på å avgrense befolkningsveksten til å sikre kvart individ sin rett til seksuell og reproduktiv helse. Handlingsplanen som vart vedteken den gongen, var eit gjennombrot for arbeidet med likestilling og rettane til kvinner. Fokus for spesialsesjonen var å drøfte status for gjennomføringa av handlingsplanen frå Kairo, dele nasjonale røynsler om gjennomføringa og dessutan å drøfte arbeidet med dei nye berekraftsmåla som skal vedtakast i 2015. Noreg la vekt på støtte til den globale kampanjen for kamp mot kjønnsskamfaring og kampanjen mot barne- og tvangsekteskap. Norsk støtte til arbeidet med å kjempe mot all diskriminering, medrekna diskriminering på grunnlag av seksuell legning og kjønnsidentitet, vil òg verte vidareført. Ein hovudbodskap var at universell tilgang til seksuell og reproduktiv helse og tilhøyrande rettar må inn i den nye utviklingsagendaen.

Møte i Tryggingsrådet om framandkrigarar og terrorisme

Under leiing av president Obama heldt Tryggingsrådet eit møte om framandkrigarar. Dei fleste landa stilte på statsleiar- eller regjeringssjefsnivå. Det faktum at presidenten sjølv var møteleiar, er illustrerande for kor stor vekt USA legg på kampen mot radikalisering, ekstremisme og framandkrigarar. Under møtet vart det samrøystes vedteke ein resolusjon under kapittel VII i FN-pakta som forplikta alle medlemslanda til ei rekkje tiltak for å hindre rekruttering, organisering og finansiering av framandkrigarar og for kamp mot radikalisering og ekstremisme. Statsminister Solberg streka under kor viktig det er å kjempe mot radikalisering og ekstremisme både i dei regionane som det kjem ved, og i land som ikkje er direkte råka av pågåande konfliktar. Solberg viste til den norske handlingsplanen for førebygging av radikalisering og voldeleg ekstremisme, som inkluderer mange av elementa i resolusjonen, og til lovframlegget frå regjeringa om kriminalisering av deltaking i væpna konflikt i utlandet. Ho streka under kor viktig det er at verdssamfunnet stod samla, noko som ikkje minst vart symbolisert ved at litt over hundre land, mellom dei Noreg, stod som medframleggsstillarar til resolusjonen.

Tusenårsmåla

Statsminister Solberg leier generalsekretær Ban Ki-moon si pådrivargruppe for tusenårsmåla til FN, saman med Rwandas president Paul Kagame. Generalsekretæren opna møtet i denne gruppa, der meir enn 300 deltakarar frå styresmakter, FN, næringslivet og sivilsamfunnet deltok. Hovudføremålet med møtet var å medverke til auka innsats for dei åtte tusenårsmåla i dei siste 462 dagane før utgangen av 2015. Som eit bidrag til dette vart det lansert ein rapport om røynslene frå 14 års innsats for å fremje måla. Rapporten er eit resultat av eit initiativ som statsminister Solberg tok våren 2014, der ho, saman med president Kagame, inviterte 50 internasjonale leiarar til å bidra med sine røynsler.

Møte i gjevargruppa for Palestina

Utanriksminister Børge Brende leidde det årlege møtet i gjevargruppa for Palestina (AHLC), saman med EUs høgrepresentant Catherine Ashton og USAs utanriksminister John Kerry. Generalsekretær Ban Ki-moon var vert for møtet. Frå Palestina deltok statsminister Rami Hamdallah og finansminister Shoukri Bishara, medan viseutanriksminister Tzachi Hanegbi representerte Israel. Ei rekkje andre utanriksministrar var til stades og heldt innlegg, mellom anna frå Jordan, Italia, Tyrkia og Japan. Det var stor semje blant deltakarane om behovet for ei politisk løysing i Gaza, og at er uakseptabelt å vende tilbake til status quo. Gjevarlanda melde klart ifrå om at dei ikkje ønskte å byggje opp att Gaza, for på nytt å risikere øydelegging i ein ny krig. Situasjonen i Gaza var på eit botnpunkt, men det var semje om behovet for å nytte høvet til å presse på for å kome fram til ei berekraftig og langsiktig politisk løysing. Det var viktig å få på plass ei stabil og varig våpenkvile, og å ta opp att fredsforhandlingane mellom Israel og Palestina med tostatsløysinga som eit endeleg mål. Den palestinske økonomien var i nedgang, og både Verdsbanken og IMF streka under at økonomisk vekst var uråd utan at Israel lettar på restriksjonane. Det kom fram ein klar bodskap til Israel om å leggje til rette for ein slik økonomisk vekst ved å lette på restriksjonane.

Trygve Lie-symposiet

Trygve Lie-symposiet om menneskerettar er eit årleg norsk høgnivåmøte som vert arrangert i samarbeid med International Peace Institute (IPI). Temaet for møtet i år, som vart leidd av utanriksminister Børge Brende, var «Human Rights Up Front: Preventing Human Rights Crisis World Wide». I tillegg til utanriksministeren deltok FNs visegeneralsekretær Jan Eliasson, UNDP-leiar Helen Clark, Rwandas utanriksminister Louise Mushikiwabo, FNs høgkommissær for menneskerettar Zeid Ra’ad Al Hussein og leiaren for International Rescue Committee, David Miliband, i panelet. Føremålet var å markere støtte til Generalsekretæren sitt initiativ «Human Rights Up Front». Initiativet handlar om å gjere FN betre i stand til å handtere grove brot på menneskerettane og å styrkje menneskerettsdimensjonen i den samla innsatsen til FN. I innleiinga si la utanriksministeren vekt på at vern og fremjing av menneskerettar er ein av dei tre hovudpilarane til FN, saman med fred og tryggleik og utvikling. Men menneskerettspilaren er ikkje vorten tilstrekkeleg prioritert. Betre handtering av brot på menneskerettane i ein tidleg fase vil kunne medverke til å hindre at konfliktsituasjonar eskalerer.

Rettane til lesbiske, homofile, bifile og transseksuelle

Kjernegruppa for rettane til lesbiske, homofile, bifile og transseksuelle (LHBT-personar), som Noreg er medlem av, arrangerte eit ministermøte i FN om kamp mot vald og diskriminering. FNs høgkommissær for menneskerettar Zeid Ra’ad Al Hussein var hovudtalar, og snakka om FNs «Free and Equal»-kampanje, som Noreg støttar. USAs utanriksminister John Kerry annonserte at fire nye land stilte seg bak ei fellesfråsegn som 85 land underteikna i 2011. Utanriksminister Brende deltok på møtet, og Noreg sponsa ei fotomarkering der dei som deltok på heile høgnivåveka, kunne ta bilete av seg sjølve med plakatar som støtta likeverd for LHBT-personar. Mange stats- og regjeringssjefar, i tillegg til 22 ministrar, deltok i kampanjen gjennom sosiale medium. I alt 1 500 personar var innom fotoboksen, og kampanjen nådde 600 000 menneske.

Høgnivåmøte om berekraftig energi for alle (SE4ALL)

Generalsekretæren stod bak eit høgnivåmøte om initiativet «berekraftig energi for alle» (SE4ALL). Noko av bakgrunnen for initiativet er at over 1,2 milliardar menneske i verda manglar tilgang til elektrisitet. Initiativet vart grundig gjennomgått på møtet, og det vart særleg lagt vekt på finansiering, fornybar energi, energieffektivisering og arbeid på landnivå. SE4ALL sitt energieffektiviseringsinitiativ «Energy Efficiency Accelerator Platform» vart annonsert. Dette initiativet har som mål å medverke til å løyse ut investeringar i energieffektivisering innanfor mellom anna bygningar, transport, oppvarming, belysning og elektriske apparat. Initiativet er utvikla av og vert i stor grad leidd av den private sektoren. Det har kome klare og tydelege overslag over mogleg oppnådde reduksjonar når det gjeld klimagassutslepp, innsparingar og redusert energiforbruk. Dersom togradersmålet skal nåast, er det heilt avgjerande at reduksjonspotensialet innanfor energieffektivisering vert realisert. Under møtet lanserte Noreg initiativet «1Giga ton Coalition», som skal medverke til å synleggjere og dokumentere korleis energitiltak kan redusere utslepp av klimagassar.

Høgnivåmøte i Tryggingsrådet om Irak

USA arrangerte eit høgnivåmøte i Tryggingsrådet om Irak, som vart leidd av USAs utanriksminister John Kerry. Møtet samla utanriksministrar frå 23 land, blant dei Noreg, og representantar frå ei rekkje andre land som det kjem ved, og førte fram til ei presidentfråsegn. Møtet sende eit sterkt signal om at det internasjonale samfunnet står samla, etter at ISIL i altfor lang tid har kunna vakse seg sterk på grunn av regional rivalisering og manglande strategi. Irak gjorde det klart at dei ønskte politisk, militær, humanitær og anna støtte i kampen mot ISIL, og fekk brei støtte til dette. Noreg kunngjorde ytterlegare humanitære bidrag på ti millionar dollar til Syria og Irak, og annonserte at Noreg stod klar til å medverke med militære stabsoffiserar og kapasitetsbygging.

Høgnivåmøte om FNs fredsoperasjonar

FNs generalsekretær Ban Ki-moon og USAs visepresident Joe Biden leidde eit høgnivåmøte om styrking av fredsoperasjonane til FN, saman med Rwandas president Paul Kagame og statsministrane frå Bangladesh, Pakistan og Japan. Verdssamfunnet står i dag overfor mange og samansette trugsmål og konfliktbilete, og det globale tryggleikslandskapet har endra seg mykje. Med dette bakteppet har Generalsekretæren teke initiativ til ein omfattande gjennomgang av fredsoperasjonane til FN. Over 30 land deltok i møtet, der det vart uttrykt stor støtte til fredsoperasjonane og sett fram konkrete lovnader om bidrag. I innlegget sitt uttrykte utanriksminister Brende støtte til gjennomgangen og framheva norsk medverknad, med særleg vekt på oppfølging av tryggingsrådsresolusjonane om kvinner, fred og tryggleik.

Utdanning

Generalsekretæren sitt initiativ for utdanning, «Global Education First Initiative», har som mål å sikre at alle barn får skolegang, at dei lærer og at undervisninga medverkar til at elevane vert samfunnsansvarlege borgarar. Generalsekretæren samla statsleiarar frå ei rekkje land til eit møte for å diskutere korleis kvaliteten kan styrkjast i undervisninga. USAs førstedame Michelle Obama streka under at utdanninga av jenter og unge kvinner har samanheng med korleis kvinner vert sett på og behandla i samfunnet. For at det skal verte framgang, må oppfatningar og haldningar endrast. Statsminister Erna Solberg annonserte at Noreg ville doble bistanden til utdanning over dei neste tre åra. Ho fortalde at Noreg ville prioritere fattige og sårbare barn, til dømes dei som lever i konfliktsituasjonar, barn med nedsett funksjonsevne og barnearbeidarar. Jenter og unge kvinner vil verte ei spesiell målgruppe i den norske satsinga. Det vart annonsert at i 2015 vil Noreg, i samarbeid med spesialutsending Gordon Brown, arrangere eit toppmøte om styrking av innsatsen for utdanning.

Høgnivåmøte om ebola-epidemien

Generalsekretæren inviterte til eit høgnivåmøte for å mobilisere støtte mot ebola-epidemien.

President Obama varsla at helsesystema i Liberia, Guinea og Sierra Leone var nær ein kollaps. Dersom ikkje verdssamfunnet oppgraderer innsatsen sin dramatisk, var det risiko for ein humanitær katastrofe i regionen. Den internasjonale innsatsen var styrkt, men langt ifrå tilstrekkeleg. Ytterlegare mobilisering måtte til. Noreg, ved statsministeren og utanriksministeren, kunngjorde eit samla bidrag på 86 millionar kroner. Før høgnivåmøtet hadde Tryggingsrådet kalla inn til eit hastemøte der ebola vart erklært som ein fare mot internasjonal fred og tryggleik. Det vart vedteke ein resolusjon om utbrotet med 130 medframleggsstillarar, medrekna Noreg, som er det høgaste talet på medframleggsstillarar for ein tryggingsrådsresolusjon nokon gong. Difor var det historisk semje om tryggingsrådsresolusjonen om å auke innsatsen mot ebola.

Høgnivåmøte om Somalia

Føremålet med høgnivåmøtet om Somalia var å styrkje den politiske overgangsprosessen kalla «Vision 2016»» fram mot ein større partnarskapskonferanse om Somalia i København i november. Det vart uttrykt brei støtte til somaliske styresmakter for freistnadene på å skape fred og for den politiske reformprosessen. Den somaliske regjeringa fekk honnør for framgangen med å skape grunnlag for eit suverent, samla, trygt og demokratisk Somalia. Storbritannias statsminister David Cameron sa at utviklinga i Somalia dei siste åra hadde gått betre enn venta, og meinte at det internasjonale samfunnet kunne lære av dette i andre konfliktar. Den afrikanske AMISOM-styrken fekk mykje ros saman med den somaliske hæren for å ha drive opprørsgruppa Al-Shabaab tilbake og på nytt teke den territorielle kontrollen over landet. Fleire av dei afrikanske ministrane tok til orde for at FN skal overta ansvaret for fredsoperasjonen. I innlegget sitt viste utanriksminister Brende til at den humanitære situasjonen var alvorleg, og at Noreg ville bidra med ytterlegare 35 millionar kroner.

Høgnivåpanel om Syria

Storbritannias utanriksminister Phillip Hammond leidde eit høgnivåpanel i FN-hovudkvarteret, saman med presidenten for den syriske nasjonalkoalisjonen (Syrian National Coalition), der utanriksminister Brende deltok. Føremålet med møtet var å støtte opp om den moderate syriske opposisjonen og drøfte vegen vidare i kampen mot ISIL. Blant andre paneldeltakarar kan nemnast utanriksministrane frå USA, Frankrike, Saudi Arabia, Tyrkia og Tyskland. Dessutan tok Jordan, Dei sameinte arabiske emirata, Qatar, Nederland og Den arabiske ligaen òg ordet i debatten. Innleiarane var opptekne av at president Bashar al-Assad ikkje var ein del av løysinga i kampen mot ISIL, slik han sjølv ønskte å framstille seg. Regimet var snarare ansvarleg for, og støtta opp om, framvoksteren av ekstrem islamistisk terror i Syria og Irak. Regimet var òg ansvarleg for gjennom dei siste tre åra å ha slått brutalt ned på fredelege protestar med alle middel, medrekna kjemiske våpen. Ifølgje FN var meir enn 190 000 menneske drepne og millionar drivne på flukt. Den syriske nasjonalkoalisjonen og støttespelarane hans stod no overfor to fiendar, Assad og ISIL. USA og Storbritannia med fleire var likevel klare på at det ikkje fanst noka militær løysing på konflikten i Syria, løysinga var politisk. For dette føremålet var det viktig å støtte opp om den syriske nasjonalkoalisjonen.

Høgnivåmøte om Libya

Generalsekretær Ban Ki-moon og FNs spesialrepresentant for Libya, Bernadino León, kalla inn til høgnivåmøte om Libya. Fleire deltakarar uttrykte støtte til dei legitime styresmaktene i landet, representerte ved presidenten for det Tobruk-baserte parlamentet. Presidentane frå Tsjad og Niger og utanriksministane frå Frankrike, Italia, Portugal, Algerie og Marokko streka mellom anna under behovet for både nasjonal dialog og forsoning og tiltak mot terrorisme og våpenbruk.

Høgnivåmøte om Den sentralafrikanske republikken

På eit høgnivåmøte om situasjonen i Den sentralafrikanske republikken, der mellom anna utanriksminister Kerry var til stades, vart det gjeve sterk og brei støtte til fredsinnsatsen i landet. Hovudbodskapen til deltakarlanda var tredelt: valden må stansast, partane må følgje opp dei vedtekne avtalane og det må skapast framdrift i arbeidet med det politiske vegkartet og leggjast grunnlag for framtidige val. Det vart uttrykt stor uro for den dystre humanitære situasjonen i landet, og for at berre 20 prosent av det pårekna behovet for humanitær hjelp var finansiert.

Situasjonen i Ukraina

Som leiar for Organisasjonen for tryggleik og samarbeid i Europa (OSSE) inviterte Sveits til eit møte om europeisk tryggleik og OSSE si rolle framover, sett i lys av Ukraina-konflikten. Møtet vart opna av den sveitsiske utanriksministeren Didier Burkhalter, og generalsekretæren for OSSE, Lamberto Zannier, var ordstyrar. Burkhalter streka under kor viktig det er å etterleve prinsippa i Paris-charteret (som byggjer på grunndokumentet til OSSE, Helsingforsfråsegna). Under møtet vart det halde i alt 37 innlegg, og essensen i nesten alle desse var at Russland sine handlingar i aust-Ukraina krenkte grunnleggjande folkerettslege prinsipp. Dette representerte det største tryggingspolitiske trugsmålet mot europeisk fred og tryggleik sidan den kalde krigen vart avslutta. Ukrainas utanriksminister Klimkin hevda at Ukraina var utsett for ein militær invasjon orkestrert frå Moskva. Det var naudsynt med opptrapping av militær og økonomisk assistanse frå medlemsstatane i OSSE. Russland ved utanriksminister Lavrov tok opp att velkjende posisjonar om at krisa i Ukraina berre er eit symptom på den manglande respekten som Vest-Europa har for russisk innverknad og kultur. Årsaka til krisa var maktovertakinga frå ukrainske nasjonalistar i Kiev og påfølgjande manglande respekt for russiske minoritetar. Frå norsk side vart det peikt på at Russlands framferd i Ukraina utgjorde grove brot på folkeretten og er eit alvorleg trugsmål mot europeisk tryggleik. Det internasjonale samfunnet måtte stå samla, ikkje minst med iverksetjing av restriktive tiltak og sanksjonar, og såleis gjere det klart at russisk aggresjon var uakseptabel og hadde konsekvensar, ikkje minst for russisk økonomi.

Situasjonen i Sør-Sudan

FNs kontor for koordinering av humanitær bistand (OCHA) og FNs avdeling for fredsbevarande operasjonar (DPKO) organiserte eit felles møte for å drøfte situasjonen i Sør-Sudan og gjere opp status etter gjevarkonferansen i Oslo i mai. Det var stor uro for den humanitære situasjonen og det store talet på internt fordrivne og flyktningar. Ifølgje UNICEF var 50 000 barn i fare for å omkomme dersom ikkje bistand når fram utan hindringar. Kvinner og barn var utsette for vald og overgrep. Det vart nytta svært sterke ord for å appellere til partane om å stanse krigføringa, respektere våpenkvileavtalen og verne sivile i medhald av internasjonal humanitærrett.

Demokratisk styresett og dei nye berekraftsmåla

Utanriksminister Brende, Botswanas utanriksminister og organisasjonen International IDEA var vertskap for eit fullsett møte om demokrati og godt styresett i dei nye berekraftsmåla (post 2015-agendaen). Målsetjinga med møtet var å streke under og mobilisere støtte for å ha med demokrati og godt styresett i dei nye berekraftsmåla. Visegeneralsekretær Jan Eliasson var hovudtalar og la vekt på kva rettsstaten har å seie for utvikling. Utanriksminister Brende gav eit sterkt forsvar for demokratisk styresett, rettsstat og menneskerettar som berebjelkar for utvikling, og fekk støtte frå mange av dei om lag hundre deltakarane, som omfatta statar frå alle regionar, sivilsamfunnsrepresentantar og representantar frå FN-systemet.

Kvinner og likestilling

Statsminister Erna Solberg deltok i ein offentleg samtale om norsk likestillingspolitikk med den profilerte forfattaren og journalisten Liza Mundy. Solberg møtte òg leiaren for UN Women, Phumzile Mlambo-Ngcuka, til samtale om FN-arbeidet for kvinners rettar og likestilling. Begge streka under kor viktig det er med utdanning for jenter og kvinner, det er sjølve fundamentet for alt anna som ein ønskjer å oppnå til dømes når det gjeld helse, deltaking i arbeidslivet og politisk innverknad for kvinner. Trass i framgang på mange område når det gjeld rettar og likestilling for kvinner, gjev utviklinga mange stader grunn til uro, særleg i område med krig og konflikt. Difor er arbeidet for å følgje opp tryggingsrådsresolusjonane om kvinner, fred og tryggleik framleis svært viktig.

Reform av Tryggingsrådet

Frankrike og Mexico arrangerte eit møte om dei fem faste medlemmene av Tryggingsrådet og bruken deira av vetoretten i situasjonar der det vert utført massive brotsverk (folkemord, brotsverk mot menneskeslekta og krigsbrotsverk). Møtet var eit ledd i eit større fransk initiativ som vart lansert i 2013 for å utvikle retningslinjer for frivillig å avstå frå bruken av vetoretten i situasjonar der sivile vert truga av alvorlege brotsverk. Initiativet var aktualisert av Russland og Kinas mange veto mot vedtak frå Tryggingsrådet for å hjelpe sivile i Syria. Utanriksministeren uttrykte norsk støtte til initiativet, og viste til Rådet si manglande handleevne under folkemorda i Rwanda og Bosnia og i dagens krise i Syria. Dei fleste av dei i overkant 50 statane som tok ordet, blant desse fleire medlemmer av Rådet, uttrykte seg positivt om det franske initiativet. Russland meinte at ein måtte vere varsame med å avgrense vetoretten, som var eit realpolitisk kompromiss mellom dei mektigsate statane i verda for tilrettelegging av legitim maktbruk.

2.3 Saker som har gått direkte i plenum i Generalforsamlinga

I tillegg til generaldebatten er det fleire resolusjonar som går direkte i plenum i Generalforsamlinga, utan at dei er vortne handsama i dei seks faste komiteane. Det var òg fleire tematiske debattar i plenum, og då ofte i samband med handsaming av resolusjonar. Nedanfor følgjer omtale av nokre av dei viktigaste sakene:

Førebuingane til ein ny utviklingsagenda etter 2015 som skal kome i staden for tusenårsmåla, dominerte arbeidet med utviklingspolitiske spørsmål i plenumssakene i Generalforsamlinga. Uformelle forhandlingar om toppmøtet om dei nye berekraftsmåla i samband med opninga av FNs generaldebatt i 2015, vart haldne under leiing av Papua New Guinea og Danmark, følgt av Kenya og Irland, på oppdrag frå presidenten for Generalforsamlinga. I konsultasjonane vart òg forhandlingsprosessen omtala. Det var semje om at framlegga frå arbeidsgruppa om 17 berekraftsmål og 169 delmål skal leggjast til grunn i forhandlingane om den nye utviklingsagendaen etter 2015, men det vart lagt vekt på at andre innspel òg var viktige, som til dømes rapporten frå den mellomstatlege ekspertkomiteen om finansiering av berekraftig utvikling og synteserapporten frå Generalsekretæren om den nye utviklingsagenden etter 2015. Deltaking frå sivilsamfunnet på toppmøtet og i forhandlingsprosessen var omstridde tema.

FN vedtok å halde ein tredje internasjonal konferanse om finansiering for utvikling i Addis Abeba i juli 2015. Presidenten for Generalforsamlinga peikte ut Noreg og Guyana til å leie dette arbeidet. Det vart halde to tematiske møterekkjer som førebuing til forhandlingane om finansiering for utvikling i 2015.

Generalforsamlinga i FN vedtok å forhandle fram eit FN-basert, juridisk bindande instrument om statsgjeld etter framlegg frå G77-gruppa (ein laus koalisjon av 130 utviklingsland, som ofte står saman i FN), med Argentina i spissen. Bakgrunnen for dette er krisene dei siste åra og utviklinga i arbeidet med statsgjeld. Noreg anerkjenner behovet for ei uavhengig og multilateral tilnærming til gjeldskriser i utviklingsland. Samstundes meinte Noreg at prosessen bak resolusjonen ikkje vart driven av konsensus, noko som gjev resolusjonen ein avgrensa operasjonell verdi. Noreg valde difor å avstå frå å røyste.

Noreg leidde forhandlingane om ein resolusjonen om global helse- og utanrikspolitikk, som i år hadde fokus på vern av helsearbeidarar i både krig og krisesituasjonar, eit tema som vart særleg aktuelt som følgje av ebola-utbrotet og dei mange humanitære krisene. Resolusjonen fekk over 60 medframleggsstillarar, og vart varmt motteken av mellom anna dei landa i Vest-Afrika som var hardast råka av ebola. Vidare har delegasjonen aktivt følgt opp FN-innsatsen mot ebola mellom anna gjennom ei rekkje innlegg i både Tryggingsrådet og Generalforsamlinga.

Noreg spela ei aktiv rolle i forhandlingane om den årlege generelle humanitære resolusjonen i Generalforsamlinga og fekk gjennomslag for prioriteringar knytte til utdanning i kriser, varige løysingar for internt fordrivne og seksuell og reproduktiv helse. Dei vanlege skiljelinjene mellom tradisjonelle gjevarland og særleg konfliktråka land prega forhandlingane denne hausten òg, men dei aller mest ytterleggåande landa var meir isolerte enn tidlegere. Det kom òg til semje om resolusjonane om naturkatastrofar og om tryggleik for humanitært personell. Òg i den førstnemnde resolusjonen fekk Noreg gjennomslag for ei noko sterkare omtale av internt fordrivne. Den generelle resolusjonen om FNs høgkommissær for flyktningar (UNHCR), som vart forhandla fram i Genève, vart òg vedteken ved konsensus.

Generalforsamlinga vedtok den årlege resolusjonen om dei økonomiske sanksjonane frå USA mot Cuba. Røystemønsteret var identisk med i fjor: 188 land røysta for, 2 land røysta imot (USA og Israel) og 3 land lèt vere å røyste (Marshalløyene, Mikronesia og Palau). Midtausten og Palestina-spørsmålet vart òg handsama i plenum i Generalforsamlinga, der det vart vedteke ei rekkje resolusjonar med same røystemønster som i tidligare år. Dei årlege resolusjonane om Afghanistan og Myanmar vart vedtekne utan røysting.

Resolusjonen om samarbeid mellom Europarådet og FN vart vedteken i Generalforsamlinga ved konsensus. EU heldt ei posisjonsforklaring på vegner av EU-landa, Sveits, Liechtenstein og Noreg der ein sa seg lei for at språk om dødsstraff heller ikkje denne gongen vart teke med.

Noreg fekk gjennomslag for viktige prioriteringar i havretts- og fiskeriresolusjonane, ikkje minst kor viktig sjømat er for å sikre den globale mattryggleiken, kampen mot ulovleg, urapportert og uregulert fiske (såkalla UUU-fiske) og tiltak mot menneskehandel og tvangsarbeid i fiskerisektoren. I samband med forhandlingane om havrettsresolusjonane var Noreg blant dei statane som var skeptiske til å ta inn eit tekstframlegg om vern av småkval. Etter Noreg sitt syn er konkrete forvaltingsvedtak ikkje eigna for drøfting i FNs generalforsamling, men bør helst gå føre seg i dei organisasjonane som har det særlege forvaltingsmandatet over dei aktuelle artane. Framlegget vart til slutt ikkje teke inn i den endelege teksten.

Noreg støtta aktivt opp om ein resolusjon om jordobservasjon for berekraftig utvikling, som vart vedteken med konsensus. Målet er å utvikle ei meir nøyaktig global referanseramme for å få eit betre utgangspunkt for måling og overvaking av jorda. Denne informasjonen vert mellom anna nytta til GPS – i mobiltelefonar, måling av konsekvensane av klimaendringar og til styring av flytrafikken.

3 Dei faste komiteane i Generalforsamlinga

3.1 Generalforsamlingas 1. komité (internasjonal fred og tryggleik)

Noreg deltok aktivt i år under den første sesjonen i 1. komité, som vart halden 7. oktober–4. november 2015. Det vart halde eigne innlegg under generaldebatten og under dei tematiske debattane om høvesvis kjernefysiske våpen og andre masseøydeleggingsvåpen. Vi stod òg tilslutta røysteforklaringar på resolusjonar som er prinsipielt viktige for Noreg, og teikna oss som medframleggsstillarar for om lag 20 resolusjonar.

Dei tematiske debattane og til dels atmosfæren i komiteen var prega av Ukraina-konflikten, men òg av sonderande forhandlingar før tilsynskonferansen for ikkjespreiingsavtalen (NPT) neste år. Ut over dette var komiteen prega av kjende «gjengangarar» som masseøydeleggingsvåpenfri sone i Midtausten og framlegga frå dei alliansefrie landa (NAM) om forhandlingar om ein konvensjon mot kjernevåpen.

Svært mange land streka under målet om ei kjernevåpenfri verd. Det er aukande frustrasjon over det som vert oppfatta som manglande vilje hjå kjernevåpenstatane til å medverke til å nå dette målet. Behovet for at kjernevåpenstatane oppfyller nedrustingsforpliktingane sine i medhald av handlingsplanen frå tilsynskonferansen for ikkjespreiingsavtalen (NPT) 2010 var eit gjennomgangstema.

Svært mange land sette fokus på humanitære konsekvensar ved bruk av kjernevåpen. Denne gongen var det heile 155 land som slutta opp om fellesinnlegget om humanitære konsekvensar av kjernevåpen, som vart framført av New Zealand (ein auke på 30 land frå i fjor). Fleire la vekt på at det må setjast i gang arbeid for eit forbod mot kjernevåpen, eventuelt i form av ein konvensjon. Visse kjernevåpenmakter argumenterte derimot for ei stegvis tilnærming innanfor dei etablerte foruma.

Arabiske land framheva spesielt Midtausten-konferansen om ei kjernevåpenfri sone i regionen som ein grunnleggjande del av avtalen i 1995 om lenging av NPT inntil vidare.

Dei vestlege kjernevåpenstatane, og Canada, la vekt på å forhandle fram av ein avtale om forbod av produksjon av spaltbart materiale for kjernevåpenføremål (FMCT). Pakistan gjorde det klart at dei ikkje vil støtte igangsetjinga av eit slikt forbod verken i eller utanfor Nedrustingskonferansen (CD).

Dei fleste landa uttrykte frustrasjon over den fastlåste situasjonen i Nedrustingskonferansen (CD) og eit generelt dysfunksjonelt nedrustingsmaskineri. Fleire framheva at dei var vonbrotne over at det ikkje hadde kome til semje under den siste sesjonen av FNs nedrustingskommisjon (UNDC).

Russland og Kina streka under behovet for at det snart må setjast i gang forhandlingar om ein avtale om forbod mot utplassering av våpen i det ytre verdsrommet, og Russland introduserte ein ny resolusjon om «no first placement».

Når det gjeld kjemivåpenkonvensjonen, var det fleire land som uttrykte uro over at USA og Russland ikkje ser ut til å kunne oppfylle destruksjonsforpliktingane sine, som alt er utsette. Men mange la likevel vekt på den vellukka operasjonen for å fjerne kjemiske våpen i Syria.

Vidare sa komiteen seg nøgd med at det har kome i stand ein internasjonal våpenhandelsavtale (ATT).

3.2 Generalforsamlingas 2. komité (økonomiske og sosiale spørsmål)

I 2. komité prioriterte Noreg spørsmål om makroøkonomi og finans, berekraftig utvikling og andre tema som er knytte til den nye utviklingsagendaen etter 2015. Noreg heldt fem innlegg: eit generelt innlegg, om kvinner og utvikling, om berekraftig utvikling, om makroøkonomi og om utviklingsaktivitetane i FN. Temaet for det generelle innlegget var oppfylling av tusenårsmåla, at dei nye berekraftsmåla må vere universelle og inkludere dei tre dimensjonane av berekraftig utvikling, at ein må arbeide for finansiering for utvikling og at utviklingssystemet i FN må vere i takt med behova i framtida.

På grunn av dei snart komande forhandlingane om finansiering for utvikling og nye berekraftsmål etter 2015, var mange av resolusjonane prosedyreresolusjonar. Dette galdt òg dei fleste resolusjonane om makroøkonomi og finans, bortsett frå dei som handla om gjeld. Dei to gjeldsresolusjonane følgde opp den resolusjonen som vart vedteken av Generalforsamlinga i plenum, om at FN skulle starte forhandlingar om ein ny gjeldsmekanisme, noko som det ikkje var semje om. Noreg prøvde å spele ei konstruktiv rolle i forhandlingane. Dessverre var motsetnadene for store, og dei to komitéresolusjonane om gjeld kom til avrøysting fordi store kreditorland var usamde i at FN skal forhandle fram ein gjeldsmekanisme.

Forhandlingane om berekraftig utvikling (Agenda 21-resolusjonen) gjekk lettare enn før, sjølv om tilhøvet mellom høgnivåforumet for berekraftig utvikling og ECOSOC, syklusen for møta til høgnivåforumet under Generalforsamlinga og omtale av teknologioverføring baud på problem. I forhandlinga om energiresolusjonen oppstod det komplikasjonar rundt «Berekraftig energi for alle»-initiativet til Generalsekretæren. Noreg medverka aktivt til ei løysing.

Noreg har arbeidd for effektivisering og fokusering i FN-fonda og -programma og betre koordinering i utviklingssystemet i FN. Dette omfattar oppfølging av rammeresolusjonen om utviklingsaktivitetane i FN frå 2012 og deltaking i arbeidet for å støtte reforminitiativet til Generalsekretæren. Noreg har gått i brodden i uformelle prosessar om framtida til utviklingssystemet i FN, òg under ECOSOC. Vi har lagt vekt på den normative rolla til FN, og samanhengen mellom det normative og det operasjonelle. Noreg tok aktivt del i forhandlingane om utviklingsaktivitetane i FN. Desse forhandlingane stranda i siste augneblinken, etter lange og vanskelege forhandlingar, primært på grunn av usemje om reform av styrande organ og ønske frå G77 om å demonstrere fleirtalsmakt i den samanhengen. G77 såg resolusjonen i samanheng med resolusjonen om sør-sør-samarbeid, som òg kom til avrøysting. Ingen av dei sistnemnde resolusjonane er vortne tekne til votering før, og resultatet var uheldig.

Dei andre avrøystingane var som før knytte til Midtausten, og det var éi avrøysting om økonomiske spørsmål. Informasjonsteknologi var eit tema òg i 2. komité, der omtalen av nedkjemping av terrorisme var vanskeleg. Det er beklageleg at G77 i fleire resolusjonsframlegg hadde teke ut tekst om kvinner og likestilling jamført med tilsvarande resolusjonar i fjor, noko som det må arbeidast for å få tilbake. Når det gjeld arbeidsmetodane i 2. komité, vart fleire freistnader på ei rasjonalisering av arbeidet, til dømes ved å redusere talet på resolusjonar, slegne tilbake av G77. Nordisk og tverregionalt samarbeid med likesinna var viktig.

3.3 Generalforsamlingas 3. komité (menneskerettar, humanitære og sosiale spørsmål)

Noreg heldt ein aktiv og tydeleg profil gjennom heile 3. komité-sesjonen, som vart halden 7. oktober–26. november 2014, og vi fekk gjennomslag for dei viktigaste prioriteringane våre. Vi deltok mellom anna i kjernegruppa til fire resolusjonar: dødsstraff, utanrettslege avrettingar (nordisk), personvern og menneskerettssituasjonen i Iran. Resolusjonen om dødsstraff fekk auka oppslutning. Det er eit viktig signal til omverda at talet på land som nyttar dødsstraff, og som røystar mot resolusjonen, stadig vert mindre. Resolusjonen om utanrettslege avrettingar fekk òg auka oppslutning.

Det viktigaste vedtaket under sesjonen galdt resolusjonen om Nord-Korea. Det var semje i Generalforsamlinga om å sende granskingskommisjonen sin rapport over til Tryggingsrådet med oppmoding om å diskutere ei mogleg tilvising av Nord-Korea til den internasjonale straffedomstolen.

Andre viktige vedtak galdt mellom anna resolusjonen om vald mot kvinner, der fleire tiltak mot straffefridom vart vedtekne. I denne og andre kvinneresolusjonar i Generalforsamlinga vart konsensusen frå befolkningskonferansen i 1994 og kvinnekonferansen i Beijing i 1995 om seksuell og reproduktiv helse og reproduktive rettar stadfesta, noko som er eit viktig framsteg etter at visse land i nokre år har blokkert vedtak om dette. Den første substansielle resolusjonen om barneekteskap vart vedteken. Han inneheld viktige tiltak om korleis kampen mot barneekteskap skal førast. Det vanskelegaste temaet var seksualundervisning.

Resolusjonen om personvern i det digitale rommet vert ståande på dagsordenen til det internasjonale samfunnet. Resolusjonsforhandlingane var krevjande på grunn av usemje rundt dei juridiske reglane og prinsippa knytte til ekstraterritoriell overvaking. Noreg fekk gjennomslag for at resolusjonen uttrykkjer uro for overvaking av menneskerettsforkjemparar.

Rettane til homofile er framleis det desidert vanskelegaste og mest omstridde temaet i komiteen. Det er berre éin resolusjon i Generalforsamlinga der seksuell orientering og kjønnsidentitet vert nemnt og vert røysta over, trass i at resolusjonen handlar om retten til liv og utanrettslege avrettingar. Motstandarane, med Nigeria, Russland og Egypt i spissen, argumenterer med at rettane til homofile ikkje er universelle rettar, men ein preferanse. Difor har temaet ingen plass i FN, hevdar dei. Det var mange som til dømes meinte at ein burde ha stoppa LHBT-resolusjonen, som vart vedteken i Menneskerettsrådet i september. Sør-Afrika spela ei avgjerande rolle for at Afrika-gruppa ikkje gjorde framlegg om dette.

Overordna sett var det ein konstruktiv sesjon med lågare konfliktnivå enn i fjor. Det var færre såkalla «fiendtlege endringsframlegg» i år, og færre resolusjonar totalt. Den tverregionale gruppa som gav oss mest motstand i fjor, hadde ingen fellesposisjonar på resolusjonane i år.

Til saman vart det forhandla fram 55 resolusjonar i 3. komité. 17 av desse vart røysta over. Dei andre vart vedtekne ved konsensus.

3.4 Generalforsamlingas 4. komité (særskilte politiske spørsmål)

Generalforsamlingas 4. komité har ansvaret for særskilte politiske spørsmål, mellom anna avkolonisering, Palestina-spørsmålet, FNs fredsbevarande operasjonar og FNs spesielle politiske oppdrag. I tillegg finst det einskiltståande punkt på dagsordenen til komiteen, til dømes radioaktiv stråling, informasjon og fredeleg bruk av det ytre rommet. Som tidlegare vart det røysta over svært mange resolusjonar og vedtak i komiteen, mellom anna resolusjonane for avkolonisering og for Palestina-spørsmålet.

Mange av talarane i den årlege debatten om fredsoperasjonane til FN var opptekne av dei aukande utfordringane som operasjonane står overfor. Med stadig meir komplekse mandat som skal gjennomførast i land der det stadig sjeldnare finst ein fred å bevare, vert FN i aukande grad oppfatta som eit legitimt åtaksmål. Medan etterspurnaden etter FN-innsats held fram med å auke, slit FN med å rekruttere personell med dei rette kvalifikasjonane og det naudsynte utstyret. Difor var det mange som helsa velkommen initiativet frå Generalsekretæren til ein gjennomgang av fredsoperasjonane. Samstundes var debatten prega av føreseielege skiljelinjer mellom ulike grupperingar av land. Vestlege land ønskjer meir effektive og robuste operasjonar. Den alliansefrie rørsla (NAM) er leiande når det gjeld å fremje ei meir konservativ tilnærming der vektlegginga av suvereniteten til vertslandet står sentralt. Ei interessant utvikling er at i dei seinare åra har dei afrikanske NAM-landa vortne meir støttande til bruk av ny teknologi og robuste mandat. Intervensjonsbrigaden i Kongo er eit døme på dette. Store troppe- og politibidragsytande land er dessutan opptekne av å få auka innverknad i utforminga og revisjonen av mandat og auka økonomisk kompensasjon for personellbidraga sine.

Midtøsten- og Palestina-debatten og handsaminga av dei einskilde resolusjonane følgde eit velkjent mønster. Den prekære økonomiske situasjonen for FN-organisasjonen og for palestinske flyktningar (UNRWA) vart omtala av mange, og særleg var det situasjonen etter krigen i Gaza i sommar som prega debatten. Under spørsmålet om avkolonialisering og debatten om ikkje-sjølvstyrte territorium var det som i tidlegare år sterke motsetnader mellom Marokko og fleire afrikanske land i spørsmålet om Vest-Sahara. Det same galdt tilhøvet mellom Storbritannia og Argentina om Falklandsøyane og mellom Storbritannia og Spania om Gibraltar. Voteringane følgde røystemønsteret frå tidligare år med tilhøyrande røysteforklaringar.

Fleire tematiske resolusjonar, til dømes resolusjonen om FNs spesielle politiske oppdrag (Special Political Missions, SPMs), resolusjonar om det ytre rommet, radiologisk stråling og minetiltaka til FN vart vedtekne utan votering. Nytt i år var at resolusjonen om informasjon vart teken til paragrafvotering på grunn av eit avsnitt om fleirspråksbruk som kunne føre til auka budsjettkostnader. Resolusjonen vart likevel vedteken til slutt, ved konsensus.

Noreg medverka til å synleggjere dei finansielle utfordringane for UNRWA gjennom rolla som rapportør for FNs arbeidsgruppe om finansiering av UNRWA, og framlegging av rapporten for komiteen. Organisasjonen står overfor store utfordringar i samband med kjernebidrag, i tillegg til ytterlegare behov etter Gaza-krigen sommaren 2014 og situasjonen i Syria.

3.5 Generalforsamlingas 5. komité (budsjettspørsmål)

Det vart endå ein krevjande haust i 5. komité. Hovudårsaka er at komiteen har ei stor arbeidsmengd, at han er vorten svært polarisert etter finanskrisa og at han har til dels dysfunksjonelle arbeidsmetodar. Det var likevel noko overraskande at komiteen først kom i hamn den 29. desember, ettersom haustsesjonen på førehand var rekna som relativt sett mindre krevjande en tidlegare sesjonar.

Blant dei store sakene var budsjettramma for 2016–17, budsjett og administrativ støtte til FNs spesielle politiske oppdrag (Special Political Missions, SPMs), og etablering av ei partnarskapseining. I diskusjonen rundt budsjettramma for 2016–17 heldt EU, USA og Japan fram med den harde linja si for å kutte i FN-budsjetta. Dei vil setje eit tak for budsjettet som det ikkje vil vere mogleg for FN å gå over, noko som særleg G77 sette seg imot. Det enda til slutt med eit kompromiss som inneber ein minimal vekst i FN-budsjettet.

Noreg leidde forhandlingane om FNs spesielle politiske oppdrag, der budsjettet utgjer nesten ein fjerdedel av det regulære budsjettet. Budsjettforhandlingane kom i hamn før julaftan, men dei meir krevjande reformforhandlingane vart det dessverre ikkje oppnådd semje om. Her er den største utfordringa at bortimot alle medlemslanda, bortsett frå dei fem faste medlemmene av Tryggingsrådet (P5), vil ha ein ny finansieringsmodell. P5 strittar imot, ettersom dette truleg vil innebere at dei må betale ein større del. Det har ikkje vore mogleg å oppnå semje om dette i fleire år på rad, og presset mot P5 aukar for kvar haust.

Det vart heller ikkje oppnådd semje om å skipe ei partnarskapseining på kontoret til Generalsekretæren, som skulle koordinere alt FN-arbeid med eksterne aktørar, medrekna den private sektoren. Her jobba Noreg tett saman med andre på vestleg side, men G77 stritta imot og kom med motframlegg som ville innebere ei stor innskrenking av handlingsrommet til Generalsekretæren. Generalsekretæren sjølv og dei næraste medarbeidarane hans la elles eit stort press på G77 i denne saka, utan suksess.

Noreg heldt fram arbeidet sitt med å auke løyvingane til menneskerettar over det regulære budsjettet. Frå norsk side vil vi halde fram med å presse på for dette. Men i det noverande klimaet i komiteen, der det er venta at FN skal gjere meir med mindre ressursar, er dette ei svært utfordrande oppgåve.

3.6 Generalforsamlingas 6. komité (rettslege spørsmål)

Under 6. komité i år vart det vedteke 18 resolusjonar, alle ved konsensus. Likevel var komitéarbeidet meir polarisert og arbeidskrevjande enn i tidlegare sesjonar. Ei rekkje tema som før har vore ukontroversielle, vart grundig drøfta. Ikkje minst var arbeidet i komiteen med vern av diplomatiske stasjonar vanskeleg. Forhandlingane var prega av framlegget frå Brasil om å ta med språk om vern av diplomatiske og konsulære stasjonar mot overvaking og innsamling av data, som hadde ein tydeleg brodd mot USA. Sluttresultatet var eit kompromiss der visse moderne utfordringar vart omtala, utan at resolusjonen sitt fokus på fysiske trugsmål vart forstyrra. Arbeidet med rettsstat på nasjonalt og internasjonalt nivå var fastlåst som før, og det er steile frontar mellom vestlege liberale demokrati og ei rekkje statar som legg vekt på suverenitet og ikkje-innblanding. I debatten om universaljurisdiksjon lukkast det for Noreg, saman med fleire andre land, å motverke at prinsippet vart offer for ytterlegare tilbakeslag. I diskusjonane om rapporten frå folkerettskommisjonen var det omfattande støtte til tema som identifisering av internasjonal sedvanerett og vern av miljøet i væpna konflikt, medan få statar var innstilte på handsaming av temaet jus cogens.

Antiterrorarbeid og kampen mot framandkrigarar var tema for fleire møte, både i Tryggingsrådet og i 6. komité. Tryggingsrådet har vedteke viktige resolusjonar med listeføringar av nye individ og einingar på terrorlistene til FN og krav til statane om å gjennomføre ei rekkje tiltak, medrekna grensekontroll, kriminaliseringsforpliktingar og finansielle frystiltak. Det er slåande korleis rolla til president Assad i Syria-konflikten på relativt kort tid er vorten så godt som heilt borte frå drøftingane.

Den internasjonale straffedomstolen (ICC) heldt det 13. statspartsmøtet sitt frå desember, og samla dei 122 statspartane til Romavedtektene for å vurdere fleire saker som er viktige for Domstolen. Noreg tok på seg ei synleg rolle under statspartsmøtet, og Noreg overtok formannskapet for arbeidsgruppa for regelendringar.

Havrettslege spørsmål har stått sentralt, og Noreg har spelt ei aktiv rolle i forhandlingane om dei årlege fiskeri- og havrettsresolusjonane. Forhandlingsprosessen om ein ny gjennomføringsavtale under FNs havrettskonvensjon for å regulere biodiversitet utan statane sin nasjonale jurisdiksjon, er i gang, og Noreg tek aktivt del i dette arbeidet.

4 Tryggingsrådet

Ukraina prega framleis dagsordenen til Tryggingsrådet hausten 2014, med omfattande møteverksemd fram til Minsk-avtalene vart gjorde i september, og deretter utover hausten. Møta i Rådet om Ukraina fann ofte stad i ope format, med orienteringar om den politiske, humanitære og menneskerettslege situasjonen og påfølgjande til dels konfronterande ordskifte. På grunn av russisk motstand gav desse drøftingane få konkrete resultat. Sjølv om Ukraina-konflikten prega samarbeidsklimaet i Tryggingsrådet i 2014, var det heller liten smitteeffekt på andre saksfelt på Rådet sin dagsorden. Handlingslamminga til Rådet når det gjeld dei grunnleggjande politiske spørsmåla i Syria vart likevel vidareførte frå tidlegare år.

Tryggingsrådet har halde fram dei faste drøftingane sine om Syria fleire gonger i månaden, med fokus på uttransporteringa av kjemiske våpen og den humanitære situasjonen. Fellesoperasjonen mellom FN og Organisasjonen for forbod mot kjemiske våpen (Organization for the Prohibition of Chemical Weapons, OPCW) vart avslutta i slutten av 2014. Dei fleste av medlemslanda i Rådet ønskjer likevel å ha kjemivåpenspørsmålet ståande på dagsordenen, særleg i lys av rapportane om bruk av klorbomber og oppgåver som står att når det gjeld destruksjon av anlegg for produksjon av kjemiske våpen. Den humanitære situasjonen i Syria og grannelanda vart endå verre enn før, med rekordmange hjelpetrengjande. I desember vart tryggingsrådsresolusjonane om humanitær tilgang som vart vedtekne tidlegare i 2014, lengde med tolv månader. FNs spesialutsending til Syria, Staffan dei Mistura, har orientert Rådet utover haust, særleg om arbeidet for ein politisk plan med frys-soner.

Kampen mot framandkrigarar og ISIL har særleg prega Syria- og Irak-handteringa i Tryggingsrådet hausten 2014. Gjennom tryggingsrådsresolusjonar er statane pålagde å gjennomføre ei rekkje sivil- og strafferettslege tiltak mot framandkrigarverksemd, medrekna betre grensekontroll, kriminalisering av terrororganisering og –finansiering, og reiser med terrorføremål. Denne utviklinga har skapt større konsensus mellom dei fem faste tryggingsrådsmedlemmene når det gjeld Syria-spørsmål, der Rådet har vore delt i fire år. Den gradvis tydelegare regionale dimensjonen i operasjonane til og finansieringa av terrororganisasjonane, og evna deira til å operere på tvers av landegrenser i breiare tyding, er ei stor utfordring.

Krigen i Gaza førte til fleire møte i Tryggingsrådet, både under og etter kamphandlingane. Etter at ei rekkje diskusjonar om resolusjonar om Gaza mislukkast, la Abbas i høgnivåveka fram den store planen sin om ein tryggingsrådsresolusjon om ein tidfesta slutt på okkupasjonen og om palestinsk statsdanning. Her låg det òg eit trugsmål om å gå til Den internasjonale straffedomstolen (ICC) dersom det ikkje vart gjennomslag. Forhandlingar om ein slik Palestina-resolusjon prega mye av hausten, der den spente situasjonen i Jerusalem òg prega arbeidet til Rådet. Rett før nyttår pressa palestinarane fram votering om eit resolusjonsframlegg, men utan å lukkast ettersom ein ikkje hadde dei ni røystene som var naudsynte. USA røysta imot saman med Australia, men slapp å nytte vetoretten. Palestina følgde opp den 2. januar 2015 og leverte inn tilslutningsdokumenta sine til ICC. Tilslutninga tok til å gjelde 1. april 2015.

Sør-Sudan har vore ein viktig del av dagsordenen til Tryggingsrådet òg gjennom hausten 2014. Rådet har fordømt samanstøytane og kravd stans i kamphandlingane. USA har ved fleire høve signalisert at dei vurderer å leggje fram ein sanksjonsresolusjon for å leggje auka press på partane. Det er stor skepsis til sanksjonar både frå regionen, Kina og Russland. Storbritannia og andre vestlege medlemmer av Rådet har argumentert for at våpenembargo burde vere del av ein pakke med straffetiltak, men intern usemje om dette i den amerikanske administrasjonen har gjort dette uaktuelt. FN sitt ønske om å etablere ei brei kontaktgruppe som er samansett av tryggingsrådsmedlemmer, troikaen (USA, Storbritannia og Noreg) og land frå regionen, vart mislukka på grunn av motstand frå regionen og skepsis frå amerikansk hald. Framleis finst det over 100 000 internt fordrivne i FN-leirane som søkjer fysisk vern, og dette reduserer i stor grad den operative fleksibiliteten til FN-operasjonen UNMISS.

Mali har vore prega av ein forverra tryggleikssituasjon som har råka FN-operasjonen MINUSMA hardt. Minst 30 FN-soldatar er drepne og over 100 skadde i åtak frå ulike opprørs- og terrorgrupper. Fleire forhandlingsrundar er gjennomførte mellom maliske styresmakter og representantar for opposisjonen, med Algerie som vertskap. Forhandlingane har vore vanskelege ettersom opprørsgruppene er svært fragmenterte og prega av til dels sterk intern strid. Den robuste franske kontraterroroperasjonen i Mali (Servale) er bytt ut med ein mindre styrke med regionalt mandat (Barkhane). Dette har redusert det franske militære fotavtrykket i Mali og gjeve større handlingsrom for opprørsgrupper.

Tryggleikssituasjonen i Den sentralafrikanske republikken (SAR) er noko betre etter at FN-operasjonen MINUSCA overtok etter den afrikanske MISCA-operasjonen i sommar. Overgangen frå AU- til FN-leiing av operasjonen har vore meir vellukka enn den tilsvarande overgangen i Mali. Likevel er det svært store tryggingsmessige og humanitære utfordringar i landet, i tillegg til at det er sterk intern usemje om vegen vidare i fredsprosessen.

Tryggingsrådet har halde fleire tematiske debattar mellom anna med fokus på vern av sivile, barn i væpna konflikt, arbeidsmetodar og førebygging av konflikt. Dei nordiske landa har hatt ein tydeleg profil i debattane, med felles innlegg som Sverige har halde. Noreg har i tillegg halde nasjonale innlegg under dei kvartalsvise debattane om Midtausten.

Den mellomstatlege prosessen om reform av Tryggingsrådet heldt eitt møte hausten 2014. Prosessen held fram i 2015. Gjennom det tverregionale nettverket ACT (Accountability, Coherence, Transparency) har Noreg engasjert seg i arbeidet for meir opne og etterrettelege arbeidsmetodar i Tryggingsrådet. Nettverket legg mellom anna vekt på fleire opne møte, meir inkluderande prosessar, møte med presidentskapen kvar månad og meir innsyn når det gjeld utnemning av subsidiære organ. ACT arbeider òg for meir innsyn rundt nominasjonen av ny generalsekretær, og har utfordra medlemmene av Rådet til å forplikte seg til ikkje å røyste imot ein resolusjon med sikte på å førebyggje/stanse folkemord, brotsverk mot menneskeslekta og krigsbrotsverk. Noreg har òg teke aktivt del i andre initiativ for førebygging av masseovergrep og styrking av prinsippet om ansvaret for å verne. I denne samanhengen er det interessant at den brutale menneskerettssituasjonen i Nord-Korea første gongen vart sett på dagsordenen til Tryggingsrådet.

Debatten i haust om kvinner, fred og tryggleik i Tryggingsrådet fokuserte denne gongen på kvinner og jenter som er drivne på flukt i konfliktråka land. Temaet har fått auka merksemd i fleire FN-forum gjennom hausten. I samband med debatten arrangerte delegasjonen eit panel med kvinner frå Syria og Irak om kvinners rolle i kampen mot vald og ekstremisme i regionen. Delegasjonen var dessutan vertskap for eit arrangement med kvinnelege deltakarar frå Sør-Sudan og Colombia, som tok opp deltaking og innverknad frå kvinner i dei to fredsprosessane. Noreg har støtta den globale FN-studien for gjennomføringa av tryggingsrådsresolusjon 1325.

5 Styrking av FN, reform og aktørar

Hausten 2014 var det dessverre lite framgang i spørsmålet om reform av Tryggingsrådet. Men det er positivt nytt at det har vore ein viss framgang dei siste åra når det gjeld reform av arbeidsmetodane til Rådet, noko som mellom anna ACT-samarbeidet (Accountability, Coherence, Transparency), der Noreg er aktivt med, har arbeidd for.

Det er framgang i arbeidet med å effektivisere utviklingsaktivitetane i FN, trass i at det framleis er eit stort potensial for betring. Utviklingssystemet i FN har sett i verk ein handlingsplan for gjennomføring av rammeresolusjonen om utviklingsaktivitetane i FN frå 2012. Over 40 land har no valt «Eitt FN»-tilnærminga for FN-arbeidet på landnivå. I drøftingane under den 69. generalforsamlinga om FNs operasjonelle aktivitetar var mykje av merksemda retta mot behovet for å tilpasse utviklingsaktivitetane i FN til den nye utviklingsagendaen som skal vedtakast hausten 2015. Men det faktum at resolusjonen om dei operasjonelle aktivitetane til FN gjekk til avrøysting, er ein indikasjon på at denne diskusjonen vil verte krevjande.

Røynslene frå den ordinære sesjonen av Generalforsamlinga i haust, som for andre året på rad vart avslutta på overtid, aktualiserer spørsmålet om reform av arbeidsmetodane. I fleire år har det vore ei ad hoc-gruppe som har arbeidd med spørsmålet om revitalisering av Generalforsamlinga, men gruppa har ikkje kome nokon veg når det gjeld å føreslå betringar. Reform av arbeidsmetodane vert mykje drøfta i fleire av komiteane, særleg i 5. komité. Men det er eit behov for å gå kritisk gjennom arbeidsmetodane i alle komiteane, både når det gjeld organisering av debattane og resolusjonsforhandlingane, og med tanke på kor mange resolusjonar som vert handsama.

Eit grunnleggjande problem for Generalforsamlinga er at den rigide gruppedynamikken ofte står i vegen for konsensusløysingar. Dessverre ser vi ofte at ytterposisjonane vinn fram i G77/NAM, på kostnad av synspunkta til meir kompromissorienterte land. Russland spelar òg ei aktiv og sjølvhevdande rolle. Dei har vore kritiske til ei rekkje reformframlegg, mellom anna til den partnarskapseininga som det er gjort framlegg om, og tiltak for å gjere Tryggingsrådet meir ope. Saman med den knallharde innsparingslinja som mange vestlege land fører i 5. komité, medverkar dette til polarisering.

Noreg er ein aktiv støttespelar for høgnivåpanelet, som er skipa av FNs generalsekretær for å gå gjennom fredsoperasjonane til FN, det vil seie både dei fredsbevarande operasjonane og dei politiske operasjonane/oppdraga. Det er venta at Panelet vil leggje fram rapporten sin i mai 2015, medan rapporten frå Generalsekretæren om korleis tilrådingane frå Panelet kan følgjast opp, er venta å liggje føre før FNs 70. generalforsamling tek til. Det er ei hovudsak for Noreg at denne gjennomgangen må sjåast i samanheng med dei tilsvarande gjennomgangane av fredsbyggingsarkitekturen til FN og tryggingsrådsresolusjon 1325 om kvinner, fred og tryggleik.

2015 vert eit viktig år for FN. Evna blant medlemslanda i FN til å kome fram til konsensusløysingar vil verte testa på nytt. I året som kjem vil Noreg halde fram arbeidet for å fremje våre interesser, samstundes som vi i visse forum òg vil prøve å spele ei rolle som brubyggjar, med håp om at dei 193 medlemslanda i FN kan verte samde om korleis FN kan reformerast på ein slik måte at organisasjonen vert betre rusta til å møte utfordringane i framtida.

Tilråing

Utanriksdepartementet

tilrår:

Tilråding frå Utanriksdepartementet 19. juni 2015 om Noregs deltaking i den 69. ordinære generalforsamlinga i Dei sameinte nasjonane (FN) vert send Stortinget.

Vedlegg 1
Noregs prioriteringar til FNs 69. generalforsamling

FNs 69. generalforsamling vert innleidd med høgnivåveka frå 22. til 26. september 2014. Den norske delegasjonen vert leidd av statsministeren, og fleire andre medlemmer av regjeringa vil delta. I år vert det halde eit høgnivåmøte om klima og ein spesialseksjon om befolkning og utvikling. I tillegg vert verdskonferansen for urfolk halden 22. og 23. september. Statsministeren skal leie eit møte for å fremje oppnåing av tusenårsmåla. Arbeidet med nye utviklings- og berekraftsmål etter 2015 vil stå sentralt i fleire profilerte arrangement.

Menneskerettar, fattigdomsreduksjon og likestilling vil vere tverrgåande omsyn for den norske innsatsen. Noreg vil arbeide for eit effektivt FN og for at organisasjonen skal styrkje rolla si som varetakar av fred og tryggleik, internasjonal lov og rett, menneskerettar, humanitære prinsipp og berekraftig utvikling. Vi vil byggje alliansar med andre medlemsland og byggje på det sterke nordiske samarbeidet.

FNs generalforsamling er den største og viktigaste internasjonale møteplassen i verda, og norske politikarar vil delta på ei lang rekkje bilaterale og multilaterale møte gjennom høgnivåveka, mellom anna eit møte i gjevarlandsgruppa for palestinarane (AHLC).

Fred og tryggleik

Det er eit overordna mål å styrkje FN si evne til å førebyggje og stoppe væpna konfliktar og å fremje langsiktig fredsbygging, mellom anna gjennom FN-leidde operasjonar. Kjønnsperspektivet skal inkluderast i norsk fredsarbeid. Vi vil arbeide for at kvinner skal ta del i fredsmekling, fredsprosessar og fredsoperasjonar. Noreg skal fremje vernemandata til Tryggingsrådet, mellom anna gjennom å støtte resolusjonar og ta del i debattar om kvinner, fred og tryggleik, seksualisert vold, barn i væpna konflikt, vern av sivile i væpna konflikt og ansvaret for å verne («Responsibility to Protect», R2P), i tillegg til å støtte konkret innsats for å styrkje den kapasiteten som FN-operasjonane har til å gjennomføre omfattande vernestrategiar.

Responsen frå FN på utfordringane i Midtausten, Sahel-regionen, Sør-Sudan, Somalia, og Den sentralafrikanske republikken (CAR) skal prioriterast. Noreg vil òg arbeide for at FN medverkar til løyse Ukraina-krisa på ein måte som tryggjar den territorielle integriteten til Ukraina. Noreg vil vere med på å utvikle idear som kan føre til å gjere Tryggingsrådet meir ope og effektivt, mellom anna gjennom deltaking i gruppa av land som arbeider for å betre arbeidsmetodane i rådet (ACT).

Noreg vil støtte opp om Generalsekretæren sitt initiativ «Rights up Front», som vil vere tema for Trygve Lie-symposiet i år. Initiativet går ut på å sikre at menneskerettsaspektet har ein plass i alle FN-aktivitetane. Føremålet er å medverke til at FN nyttar heile mandatet sitt eller organisasjonen sin til å medverke med vern av dei som er eller står i fare for å verte utsette for alvorlege brot på menneskerettane og/eller den internasjonale humanitærretten.

Noreg skal arbeide for å gjere FNs fredsbyggingskommisjon meir relevant for situasjonen på landnivå, mellom anna gjennom den komande gjennomgangen av fredsbyggingsarkitekturen. Vi vil støtte initiativ for å effektivisere fredsoperasjonane til FN, der sivilt personell saman med politiavdelingar og militært personell utfyller kvarandre i gjennomføringa av breitt utforma mandat. Vi vil fremje tidleg innsats innanfor fredsbygging som ein integrert del av fredsoperasjonar med særleg vekt på reform av tryggleikssektoren og utvikling av rettsstaten. Vi vil leggje vekt på at FN må møte tryggleiksutfordringar som til dømes grenseoverskridande kriminalitet, terrorisme, trugsmål i det digitale rommet og sjørøving på ein heilskapleg måte. Vi vil følgje drøftingane av slike tema i fleire komitear (mellom anna utvikling, lov og rett, FN-budsjettet og menneskerettar).

Noreg har ratifisert den internasjonale avtalen om våpenhandel (ATT) og vil arbeide for at han skal ta til å gjelde så snart som råd. Vidare vil vi støtte aktivt opp om gjennomføringa av både minekonvensjonen og konvensjonen om klasevåpen som ein del av den humanitære innsatsen og utviklingsaktivitetane til FN. Noreg skal arbeide for å gjennomføre det handlingsprogrammet som vart vedteke på tilsynskonferansen for avtalen om ikkje-spreiing av atomvåpen (NTP) i 2010. Dette vil vere viktig for ein vellukka tilsynskonferanse i 2015. I denne samanhengen vil Noreg arbeide aktivt for at det humanitære perspektivet, slik det kom til uttrykk gjennom Oslo-konferansen om humanitære konsekvensar av kjernefysiske sprengingar, vert forankra i det vidare arbeidet. Det vil òg verte arbeidd svært aktivt for ytterlegare styrking av det kjernefysiske ikkje-spreiingsregimet og framdrift på nedrustingsområdet. Noreg vil sikre at kjemivåpenkonvensjonen og biologivåpenkonvensjonen får ei breiast mogleg oppslutning.

Den regionale dimensjonen

Relevansen til FN må sjåast i lys av framvoksteren av regionale organisasjonar og samarbeidsstrukturar. Stadig fleire tryggleiks– og utviklingsutfordringar er grenseoverskridande, både tematisk og geografisk. Økonomisk, sosial og politisk integrasjon finn i aukande grad stad på regionalt nivå, og samanslutningar som AU og ASEAN vert viktigare aktørar. I samarbeid med andre medlemsland vil Noreg arbeide for at FN medverkar til å utvikle eit smidig multilateralt system som er tilpassa desse utfordringane og føremonene.

Berekraftig utvikling og utviklingsaktivitetane i FN

Noreg vil arbeide for at alle tusenårsmåla vert nådde innan 2015. Oppfølginga av statsminister Erna Solberg si rolle som leiar av Generalsekretærens pådrivargruppe for tusenårsmåla, samane med Rwandas president Paul Kagame, vil ha høg prioritet. Det er viktig å syte for at FN og medlemslanda gjev klar støtte til fornya innsats. Samstundes må blikket rettast mot eit nytt sett av mål som vil ta til å gjelde etter 2015. Oppfølginga av FN-konferansen om berekraftig utvikling (Rio+20) står sentralt i utforminga av dei nye globale berekraftsmåla. Noreg har teke aktivt del i den opne arbeidsgruppa til FN (Open Working Group, OWG) som leverte rapporten sin med framlegg til berekraftsmål hausten 2014. I Rio vart det vedteke at dei nye måla skal gjelde for alle land. Vi ønskjer eit målsett der miljø og økonomisk og sosial utvikling går som en raud tråd gjennom kvart einskilt mål. Fattigdomsreduksjon, menneskerettar og likestilling vil vere gjennomgåande tema for Noreg. Det vert gjort ein ekstra innsats for å fremje utdanning, global helse, fredelege samfunn og godt styresett, kvinners rettar og dessutan klima og tilgang til berekraftig energi. I dette arbeidet skal vi ta omsyn til at òg utviklingsland skal kunne gjere seg nytte av seg den snøgge økonomiske og sosiale utviklinga som vert mogleg gjennom det digitale rommet, særleg innanfor helse og utdanning, og støtte prosessar som medverkar til dette. Vi vil leggje særleg vekt på initiativet frå Generalsekretæren om berekraftig energi for alle (SE4ALL), mellom anna gjennom FN-tiåret som er tileigna dette temaet, i tidsrommet 2014-2024. Reduksjon av barnedødstal og fremjing av mødrehelse vil òg vere norske satsingsområde, saman med universell tilgang til helsetenester. Noreg skal arbeide for at FNs nye høgnivåforum for berekraftig utvikling (HLPF) vert eit viktig instrument for å oppnå berekraftig utvikling. Klimatoppmøtet i september vil vere ein viktig milepæl.

Som ein viktig bidragsytar til utviklingsaktivitetane i FN vil Noreg arbeide for at FN leverer og dokumenterer resultat av arbeidet sitt. Noreg skal framleis gje tydelege signal om forventningar og krav til utviklingsorganisasjonane i FN, medrekna evna til å tilpasse seg nye utfordringar og ein ny utviklingsagenda etter 2015, globalt og på landnivå. Der FN har ein samkøyrd og unison bodskap på tvers av organisasjonane og einingane i sekretariatet, er det venta at FN-innsatsen vert samordna betre gjennom gode system og kompetent leiing.

Vi held fram med å støtte reforma om «Eitt FN» på landnivå. Det aktive norske engasjementet for betre leiing og koordinering innanfor FN vert realisert gjennom arbeidet med tilrådingane frå FN-reformpanelet, integrerte fredsoperasjonar og den humanitære endringsagendaen, via konsultasjonsprosessar, forhandlingar og omfattande dialog med sentrale utviklingsland, i tillegg til partnarskap med sivilsamfunnet og den private sektoren. Noreg skal arbeide for at FN koordinerer aktivitetane sine med Verdsbanken, slik at kvar einskild organisasjon nyttar dei komparative føremonene sine.

Noregs si rolle i arbeidet med den tredje internasjonale konferansen om finansiering for utvikling vil verte prioritert. Vi skal arbeide for å sikre oppslutninga om og målsetjingane for konferansen. Det er i norsk interesse at målsetjingane er ambisiøse, men ligg innanfor realistiske rammer.

FNs-leiinga og budsjettet

Noreg arbeider for eit moderne FN som kan vise til konkrete resultat. Dette krev reformgrep både ved hovudkvarteret og i felten. Difor vil Noreg engasjere seg i prosessar som tek sikte på å styrkje og effektivisere organisasjonen.

På grunn av kutt frå store bidragsytarar er det regulære FN-budsjettet i dag under kraftig press. Noreg vil arbeide for at strenge krav til innsparing ikkje vil få følgjer for vedtakinga og gjennomføringa av naudsynte reformer. Vi vil arbeide for å unngå at medlemslanda skal detaljstyre FN gjennom Generalforsamlinga. Dersom sekretariatet skal kunne oppfylle mandatet sitt, må det ha tillit frå medlemslanda for å gjennomføre oppgåvene sine.

Noreg skal heile tida vurdere ressursbruken i FN. Vi vil arbeide for at FN held fram med å fremje tiltak mot økonomisk utruskap, sikrar ein kultur for ansvarskjensle og styrkjer innsatsen for tilsyn og kontroll.

Kvinners rettar og likestilling

Noreg skal arbeide for at kvinners rettar og likestilling er ein del av heilskapen i FN-arbeidet. Noreg sit i styret for UN Women ut 2014 og er ein av dei største finansielle bidragsytarane. Noreg skal støtte opp om den globale normgjevande rolla til UN Women. Likestilling skal òg prioriterast i alle FN-einingane, medrekna andre fond, program og særorganisasjonar, og skal integrerast i arbeidet i FN-komiteane. Eit menneskerettsperspektiv vil liggje til grunn for den norske innsatsen, samstundes som dei positive verknadene av likestilling skal framhevast, medrekna kvinners medverknad til fred, økonomisk vekst og berekraftig utvikling.

Utdanning for jenter, seksuell og reproduktiv helse og rettar, kvinner, fred og tryggleik og politisk og økonomisk deltaking for kvinner vil vere særlege satsingsområde. Noreg vil ta aktivt del i forhandlingane om resolusjonar som er knytte til kvinners rettar. Særleg viktige er resolusjonane om vald mot kvinner, barneekteskap, oppfølging av Beijing-konferansen og dei to resolusjonane om å stanse førekomsten av fistula og kjønnsskamfaring, der problematikken i samband med seksuell og reproduktiv helse og rettar er særleg relevant. Noreg vil styrkje partnarskapen sin med land frå sør for å kunne byggje breiare alliansar og oppnå sterkare oppslutning om rettar og likestilling for kvinner.

Menneskerettar

Noreg vil leggje særleg vekt på resolusjonsforhandlingane i samband med sivile og politiske rettar i tillegg til kvinners rettar.

Arbeidet for å fremje ytrings-, presse- og forsamlingsfridom, og for å kjempe mot religiøs intoleranse, rasisme og hatefulle ytringar vil ha høg prioritet. I tillegg vil fridom på nett, medrekna debatten om retten til privatliv i den digitale tidsalderen og problemstillingane knytte til overvaking, vere eit tema som Noreg vil engasjere seg i.

To resolusjonar er knytte til retten til liv. Noreg vil arbeide for å auke oppslutninga om resolusjonen som oppmodar alle medlemsland som enno ikkje har avskaffa dødsstraff, til å fryse bruken av dødsstraff (moratorium). Noreg vil òg vere ein nær støttespelar for Finland, som legg fram den nordiske resolusjonen om utanrettslege og vilkårlege avrettingar.

Noreg vil spele ei aktiv rolle fram mot og under verdskonferansen om urfolk.

Vi skal halde fram med engasjementet vårt for dei resolusjonane som kastar lys over den vanskelege menneskerettssituasjonen i Syria og Nord-Korea. Saman med dei nordiske grannelanda våre skal Noreg følgje opp det arbeidet FN gjer med å styrkje traktatorgana for menneskerettskonvensjonane.

Noreg spelar ei leiande rolle i kjernegruppa som fremjar rettane til lesbiske, homofile, bifile og transpersonar (LHBT). Problemstillingar i samband med rettane til homofile skal mellom anna fremjast under menneskerettsdagen 10. desember. Interaktive dialogar med spesialrepresentantar frå FN vil òg verte prioriterte.

Humanitære spørsmål

Noreg skal arbeide for at dei humanitære prinsippa vert haldne ved lag, og for at internasjonal humanitærrett vert respektert. Å sikre snøgg og uhindra tilgang for humanitære aktørar er ein hovudprioritet. Noreg vil arbeide for å styrkje vernet av sivile i væpna konflikt, og redusere åtaka på medisinsk personell og utstyr. Vi skal arbeide for at sjukehus og skolar ikkje vert nytta av væpna grupper, og for at menneske som er på flukt, får det vernet og den assistansen som dei treng. Vi vil prioritere arbeidet med å styrkje tilgangen til seksuelle og reproduktive helsetenester under humanitære krisar. Desse prioriteringane vil stå sentralt i forhandlingane om den generelle humanitære resolusjonen i Generalforsamlinga. Noreg vil støtte den innsatsen som dei råka landa gjer sjølve for førebyggje og handtere humanitære krisar, og samstundes fremje eit sterkare samarbeid mellom humanitære aktørar og utviklingsaktørar. Vi vil arbeide for at FN-kontoret for koordinering av humanitær assistanse (OCHA) og det humanitære FN-systemet får ein breiare krins av støttespelarar og samarbeidspartnarar, både blant medlemslanda i FN, i den private sektoren og i nasjonale og regionale organisasjonar. Samstundes vil Noreg framleis vere ein av dei næraste samarbeidspartnarane og støttespelarane til FN i humanitære krisar. Vi vil framleis stille krav til effektivisering av OCHA og det internasjonale humanitære systemet, og støtte opp om arbeidet deira fram mot eit humanitært toppmøte i 2016. I førebuingane fram mot toppmøtet vil Noreg prioritere tema som er knytte til konfliktområde, og fremje likestilling som eit gjennomgåande tema.

Fremjing av lov og rett

Havretts- og fiskerispørsmål er viktige for Noreg. Dette gjeld særleg diskusjonen om vern og berekraftig bruk av maritimt mangfald i internasjonale havområde og sikring av tilstrekkelege ressursar til arbeidet i Kontinentalsokkelkommisjonen. Når det gjeld fiskerispørsmål, er mattryggleik og arbeid mot ulovleg og uregulert fiske sentrale punkt for Noreg. Vi skal dessutan arbeide med tiltak som inneber betre tryggleik for skipsfartsnæringa.

I den juridiske komiteen til FN vil det verte lagt vekt på kampen mot straffefridom og styrking av internasjonal strafferett. Dette medfører mellom anna freistnader på å hindre at bruksområdet for universaljurisdiksjon vert innsnevra, ettersom dette vil avgrense den evna verdssamfunnet har til å straffeforfølgje dei alvorlegaste brotsverka.

Noreg si interesse i ein stabil internasjonal rettsorden gjeld òg for det digitale rommet. Noreg vil følge dei sentrale prosessane der desse problemstillingane vert drøfta. Det er ei overordna målsetjing at folkeretten må haldast ved lag og respekterast i det digitale rommet. Det inneber òg deltaking i diskusjonar med sikte på å kome fram til ei felles forståing av prinsippa for og bruken av folkeretten på dette området.

Arbeidet til Folkerettskommisjonen skal følgjast, særleg spørsmålet om immunitet for statstilsette, men òg andre delar som kan vere direkte relevante for norske kjerneinteresser.

Oppfølging av resultata frå høgnivåmøtet om fremjing av rettsstatsprinsipp i 2012 vil framleis stå sentralt. Det vert arbeidd for at oppfølginga skal finne stad i Generalforsamlinga i plenum og ikkje i den juridiske komiten, ettersom temaet er svært viktig og rører ved alle dei tre hovudpilarane til FN: tryggleik, menneskerettar og utvikling.

Vedlegg 2
Noregs hovudinnlegg i generaldebatten under FNs 69. generalforsamling

President, eksellensar, damer og herrar,

leiarane som var samla på FNs klimatoppmøte, har gjort viktige framsteg i innsatsen for å mobilisere til handling og auke ambisjonane når det gjeld klimaendring. No må vi sørgje for at dei positive resultata kan følgjast opp og utvidast mens vi førebur oss på å inngå ein avtale i Paris neste år.

Når vi møtest i Hovudforsamlinga neste år, skal vi vedta dei nye globale måla for vår felles framtid. Måla for ei berekraftig utvikling må ta utgangspunkt i suksessen med tusenårsmåla. Dei må vere både realistiske og ærgjerrige. Som tusenårsmåla bør berekraftmåla vere få og konkrete og kunne målast.

I første omgang vil det å nå dei åtte tusenårsmåla vere eit godt grunnlag for berekraftig utvikling. Som ein av leiarane for generalsekretær Ban Ki-moons pådrivargruppe for tusenårsmåla skal eg i dei 462 dagane vi har på oss, nytte alle høve til å bidra til å leggje eit slikt grunnlag.

Vi må få fortgang i arbeidet, og for å klare det må vi søkje breie partnarskapar som omfattar privat sektor, sivilsamfunn og regjeringar. Vi må gjere best mogleg bruk av nyskapande løysingar og teknologiar. Regjeringar og politiske leiarar på nasjonalt plan må ta føringa og sikre lokal eigarskap. På same tid må vi støtte det store og viktige arbeidet mange gjer for å setje tusenårsmåla ut i livet.

Den skremmande ebolaepidemien i Vest-Afrika minner oss om kor lite som skal til for å setje utvikling og framgang i fare. Vi må byggje opp helsevesen som kan støtte modige og målbevisste enkeltmenneske som Josephine Finda Sellu. Mens ho var assisterande oversjukepleiar på eit statleg sjukehus i Sierra Leone, tok ebola livet av 15 av pleiarane hennar. Ho arbeidde i ei dødsfelle, men gav seg ikkje. Ho er ein sann forkjempar for tusenårsmåla.

Skulegang, særleg for jenter, er «supermotorvegen» for å komme fattigdommen til livs. Fattigdom, diskriminering og maktbruk gjer ofte at jenter ikkje får den skulegangen dei har rett på. Seksuell vald, bortføringar og overfallsdrap er dei uslaste midla som blir brukte for å nekte jenter retten til utdanning. Eg fordømmer Boko Haram på det aller skarpaste for bortføringane av skulejenter. Når vi står overfor terroristar som truar med å ta frå barn retten til å gå på skule, bør vi la oss inspirere av Malala. Ho blei eit symbol på lagnaden til millionar av barn verda over som blir nekta skulegang. Kan ei einsleg skulejente setje seg opp mot Taliban, då må verda kunne nedkjempe ekstremisme og terrorisme.

President,

terroristar og ekstremistar prøver å nekte oss å la barn gå på skule. Fred er avgjerande for at alle skal få ei grunnskuleutdanning. Det same kan seiast om dei andre tusenårsmåla, ikkje minst fattigdomsreduksjon. Det er derfor vi må satse på land som er ramma av konflikt. Eit barn som veks opp i Syria i dag, har ingen skulegang å sjå fram til, for der er ingen skule å gå på. Ei gravid tenåringsjente i Sør-Sudan får ikkje den helseomsorga ho treng, for det er for farleg for helepersonell å reise rundt i landet.

Frå kontora i Tryggingsrådet til dei fattigslege heimane i Swat-dalen i Pakistan – vi kan alle gjere vårt for å fremje freden og få slutt på fattigdommen. Men alle slike tiltak på globalt, regionalt, nasjonalt og lokalt plan må vere samordna. Det er 70 år sidan ei gruppe leiarar møttest i Washington for å drøfte opprettinga av Dei sameinte nasjonane. Ei av grunnsetningane for den nye verdsordninga som blei skapt i 1945, var respekt for internasjonalt godkjende ladegrenser.

President,

Noreg fordømmer dei russiske brota på folkeretten og den vedvarande russiske destabiliseringa av Aust-Ukraina. Ei løysing på konflikten må vere i tråd med folkeretten og respektere den territoriale integriteten til Ukraina. Våpenkvila som blei avtalt 5. september, må respekterast, og føresegnene i avtalen må gjennomførast i praksis. Russland har eit spesielt ansvar i så måte.

Tryggingsrådet har fått i mandat å vareta freden og tryggleiken, men har ikkje evna å handtere situasjonen i Syria og Ukraina på ein effektiv måte. Vi veit kvifor. Nokre av stormaktene trur framleis på forelda idear om nullsumspel og påverknadssfærar. Vi har håp om at Rådet framleis vil stå samla mot den trusselen terroristgruppa vi kjenner som ISIL, representerer i Irak. Vi støttar FN-initiativet og har stilt oss bak tryggingsrådsresolusjon 2178 om framandkrigarar. Vi oppmodar landa i regionen til å ta ei leiarrolle i kampen mot ISIL.

Væpna konflikt og borgarkrig har ført til menneskeskapte humanitære katastrofar i Syria, Irak, Sør-Sudan, Den sentralafrikanske republikken og Somalia. Tidlegare i år var Noreg vertskap for ein givarkonferanse for Sør-Sudan, og vi skal snart vere eitt av vertslanda for ein givarkonferanse der etterdønningane etter konflikten i Gaza blir tema. Givarkonferansar er viktige, men vi kan ikkje berre sjå på dei mest presserande situasjonane. Når vi samlast til det internasjonale humanitære toppmøtet i 2016, må vi byggje vidare på dagens system og forbetre det. Vi må sørgje for at humanitær hjelp ikkje berre går til kortsiktig gjenreising, men òg til langsiktig utvikling. I tillegg bør utviklingssamarbeid hjelpe landa å førebyggje, førebu seg på, stå imot og komme på fote etter humanitære kriser i framtida.

President,

utsiktene for internasjonal fred, nasjonal tryggleik, sosial utvikling og individuell framgang er best under eit system med godt demokratisk styre og menneskerettar. Innsats for å auke respekten for menneskerettane kan medverke til å hindre væpna konfliktar og ugjerningar i stor skala. Fredsprisvinnar Shirin Ebadi, sjølv ein leiande menneskerettsforsvarar, sa i Nobel-forelesinga si: «Skal det 21. hundreåret frigjere seg frå runddansen av vald, terrorhandlingar og krig, er det ingen betre måte å gjere det på enn å forstå alle menneskerettane og la dei komme alle til gode, utan omsyn til rase, kjønn, tru, nasjonalitet og sosial status.» Det er eit syn eg deler.

Menneskerettane er den eine av dei tre FN-søylene og byggjer på Verdserklæringa om menneskerettane som denne forsamlinga vedtok 10. desember 1948. Noreg stiller seg bak «Human Rights Up Front», eit initiativ frå generalsekretæren som set vern om menneskerettane i sentrum for strategiane og dei operative aktivitetane til FN. FN treng ei sterk og bestemt menneskerettssøyle. Berre dersom vi gir menneskerettssøyla midlane som trengst, kan vi få dei resultata vi ønskjer og treng frå verdsorganisasjonen vår.

Det er først og fremst statane som har ansvaret for å beskytte og fremje menneskerettane. I praksis står det likevel mykje att å gjere. Det blir stadig oftare meldt om angrep, truslar, skremsler og represaliar mot menneskerettsforsvararar. Diskriminering er utbreidd, særleg mot minoritetar som urfolk og lesbiske, homofile, bifile og transpersonar.

Rettsstatsprinsippa og borgarrettane er òg grunnleggjande for å kunne utvikle privat sektor og tiltrekkje seg investeringar. Vidare veit vi at om kvinner får dra full nytte av dei sosiale og økonomiske rettane sine, utløyser det ein veldig økonomisk vekst.

President,

vi må halde fokus på å styrkje framdrifta mot tusenårsmåla i dei 462 dagane som er att. Vi må la oss inspirere av dei som står i fremste rekkje i denne innsatsen, til dømes Josephine Sellu og andre legar og sjukepleiarar som set livet på spel for å behandle pasientar med ebola.

Når vi set opp dagsordenen for utvikling etter 2015, må vi òg gjere nokre justeringar. Fred og stabilitet må vere med. Klimaspørsmål må takast opp. Godt, demokratisk styre som respekterer rettsstatsprinsippa og menneskerettane, blir avgjerande for å oppnå berekraftig utvikling for oss alle. Alt dette går enkelt og greitt ut på «å gjere det rette rett».

Takk, president.

Vedlegg 3
Oversikt over norske innlegg, FNs 69. generalforsamling

Plenum:

Hovudinnlegg i generaldebatten. Statsminister Erna Solberg. 25.09.2014.

Til rapportane frå Generalsekretæren om konferansen for befolkning og utvikling (ICPD). Noreg på vegner av dei nordiske landa. 09.10.2014.

Om rettsforfølging av dei ansvarlege for folkemord i Rwanda og Jugoslavia. Noreg på vegner av dei nordiske landa. 13.10.2014.

Om Palestina-spørsmålet. 25.11.2014.

Om frivillige bidrag til FNs organisasjon for palestinske flyktningar i Midtausten (UNRWA). 03.12.2014.

Om havretten. 09.12.2014.

Til vedtaket av resolusjonen «Global helse og utanrikspolitikk». Noreg på vegner av 7-landsgruppa. 11.12.2014.

Om koordinering av humanitær- og katastrofehjelp. 12.12.2014.

Om auken av antisemittisk vald. 22.01.2015.

Den internasjonale straffedomstolen. Sverige på vegner av dei nordiske landa. 30.11.2014

ICTR/ICTY. Noreg på vegner av dei nordiske landa. 13.10.2014.

1. komité:

Innlegg i generaldebatten. 09.10.2014.

Om humanitære konsekvensar av kjernevåpen. Noreg heldt eige innlegg og var i tillegg tilslutta innlegg halde av New Zealand på vegner av 150 land. 20.10.2014.

Om andre masseøydeleggingsvåpen. Noreg på vegner av dei nordiske landa. 23.10.2014.

2. komité:

Innlegg i generaldebatten. 07.10.2014.

Om berekraftig utvikling. 15.10.2014.

Om kvinner og utvikling. 20.10.2014.

Om makroøkonomiske spørsmål. 21.10.2014.

Om utviklingsaktivitetane i FN. 29.10.2014.

3. komité:

Om samfunnsutvikling og oppfølginga av tusenårsmåla. 08.10.2014.

Observatørinnlegg om samfunnsutvikling ved Norsk foreining for unges helse. 08.10.2014.

Om fremjing av rettane for kvinner. 14.10.2014.

Om barns rettar. 16.10.2014.

Om å fremje og verne menneskerettane. 29.10.2014.

Til rapporten til FNs høgkommissær for flyktningar. 05.11.2014.

Til rapporten til Menneskerettsrådet. 17.11.2014.

4. komité:

Om den omfattande gjennomgangen av FNs fredsbevarande operasjonar. 30.10.2014.

Om FNs organisasjon for palestinske flyktningar i Midtausten (UNRWA). 05.11.2014.

Spesialkomiteen for fredsbevarande operasjonar:

Hovudinnlegg. 17.02.2015.

5. komité:

Om finansiering og reform av FNs spesielle politiske oppdrag (SPMs). Noreg, som koordinator for desse resolusjonsforhandlingane. 28.10.2014.

Om kor viktig det er å auke løyvinga til menneskerettar over det regulære budsjettet. Marokko på vegner av Noreg, Mexico, Sveits, og Tyrkia. 19.11.2014.

Om ei mogleg avrøysting om budsjettramma for 2016-17. Mexico på vegner av Noreg og Sveits. 24.12.2014.

Om avrøysting om endring av regelverket for LHBT-tilsette i FN. Finland på vegner av dei nordiske landa. 02.02.2015.

6. komité:

Rettsstat. Finland på vegner av dei nordiske landa. 10.10.2014

Straffeansvar for FN-tilsette. Noreg på vegner av dei nordiske landa. 22.10.2014.

Tilleggsprotokollane til Genève-konvensjonane. Sverige på vegner av dei nordiske landa. 20.10.2014

Traktatar og verknadene av væpna konflikt. Danmark på vegner av dei nordiske landa. 23.10.2014

Om programmet om undervisning og formidling av internasjonal rett (Programme of Assistance). Noreg på vegner av Island og Noreg. 17.10.2014.

Utvising av utlendingar. Finland på vegner av dei nordiske landa. 27.10.2014

Utvising eller straffeforfølging. Danmark på vegner av dei nordiske landa. 23.10.2014

Vern av personar i naturkatastrofar. Finland på vegner av dei nordiske landa. 27.10.2014

Immunitet av statstilsette. Danmark på vegner av dei nordiske landa. 23.10.2014

Etterfølgjande avtalar og praksis som tolkingsfaktor. Danmark på vegner av dei nordiske landa. 23.10.2014.

Mellombels bruk av traktatar. Noreg på vegner av dei nordiske landa. 03.11.2014

Internasjonal sedvanerett. Noreg på vegner av dei nordiske landa. 03.11.2014

Vern av naturmiljøet i væpna konflikt. Noreg på vegner av dei nordiske landa. 03.11.2014

Vern av atmosfæren. Danmark på vegner av dei nordiske landa. 23.10.2014.

Jus cogens. Finland på vegner av dei nordiske landa. 27.10.2014

Brotsverk mot menneskeslekta. Finland på vegner av dei nordiske landa. 27.10.2014

Tryggingsrådet:

Høgnivåveka: Om ebola-utbrotet. 18.09.2014.

Høgnivåveka: Om Irak og ISIL. Utanriksminister Børge Brende. 19.09.2014.

Høgnivåveka: Om trugsmålet mot internasjonal fred og tryggleik som følgje av terrorisme: framandkrigarar. Statsminister Erna Solberg. 24.09.2014.

Om situasjonen i Midtausten og Palestina-spørsmålet. 21.10.2014.

Om arbeidsmetodar og målretta sanksjonar. Noreg tilslutta innlegg halde av Sveits på vegner av ACT og innlegg halde av Sverige på vegner av dei nordiske landa. I tillegg heldt Noreg innlegg på vegner av Gruppa for likesinna land. 23.10.2014.

Om kvinner, fred og tryggleik. Sverige på vegner av dei nordiske landa. 28.10.2014.

Om konfliktførebygging i Afrika. Sverige på vegner av dei nordiske landa. 11.12.2014.

Om betring av partnarskapet mellom FN og AU. Sverige på vegner av dei nordiske landa. 16.12.2014.

Om terrorisme og transnasjonal kriminalitet. Sverige på vegner av dei nordiske landa. 19.12.2014.

Om inkluderande utvikling for vidareføring av fred og tryggleik. Sverige på vegner av dei nordiske landa. 19.01.2015.

Om vern av sivile med fokus på kvinner og jenter. Noreg tilslutta innlegg halde av den svenske utanriksministeren Margot Wallström på vegner av dei nordiske landa og innlegg halde av Sveits på vegner av vennegruppa for vern av sivile. 30.01.2015.

Om internasjonal fred og tryggleik. Noreg tilslutta nordisk innlegg halde av Sverige og innlegg om reform av arbeidsmetodane i Tryggingsrådet halde av Maldivane på vegner av ACT-gruppa. 23.02.2015.

Anna:

Høgnivåveka: Klimatoppmøtet, innlegg i generaldebatten. Statsminister Erna Solberg. 23.09.2014.

Høgnivåveka: Høgnivåmøte om Libya. Statssekretær Hans Brattskar. 25.09.2014.

Det 13. statspartsmøtet til Romavedtektene for Den internasjonale straffedomstolen (ICC). 10.12.2014.

Vedlegg 4
Programbudsjettet 2014–2015

FNs programbudsjett for to-årsperioden 2014–2015 (vedteke på den 68. generalforsamlinga).

Tabell 4.1 A. Utgifter

Budsjett Seksjon

Kap.

Tekst

USD

I

1-2

Generell politisk verksemd, leiing og koordinering

790 612 200

II

3-6

Politiske saker, fredsbevarende operasjoner

1 344 301 800

III

7-8

Internasjonal lov og rett

100 154 000

IV

9-17

Internasjonalt samarbeid for utvikling

496 111 100

V

18-23

Regionalt utviklingssamarbeid

572 414 400

VI

24-27

Menneskerettar og humanitære saker

353 091 300

VII

28

Informasjon

188 443 900

VIII

29

Administrasjon og fellestjenester

657 782 400

IX

30

Internt tilsyn

40 552 300

X

31-32

Særlege administrative utgifter

155 018 000

XI

33

Investeringsutgifter

75 268 700

XII

34

Sikkerhet

241 370 100

XIII

35

Utviklingskontoen

28 398 800

XIV

36

Utbetalinger frå skatteutjamningsfondet

486 831 800

Sum

5 530 349 800

Tabell 4.2 B. Inntekter

Kap.

Tekst

USD

1

Inntekter til skatteutjamningsfondet

491 185 600

2

Generelle inntekter

31 228 200

3

Publikumstjenester

731 200

Til saman

523 145 000

Pliktige bidrag frå medlemslanda for to-årsperioden vedteke av Generalforsamlinga

5 007 204 800

Sum

5 530 349 800

Vedlegg 5
Topp 10 bidragsytrarar til FN (pliktige og frivillige bidrag)

Figur 5.1

Vedlegg 6
FN sine medlemsland og bidragsskalaen

Tabell 6.1 Medlemslanda sin opptaksdato, plassering i valgrupper og prosentvis bidrag til FNs regulære budsjett i 2013–2015

(Forkortingar: afr=afrikanske, ar=arabiske, as=asiatiske, la=latinamerikanske, weog=vesteuropeiske og andre statar, aust=austeuropeiske statar)

Stat

Opptak

Gruppe

Obligatoriske bidrag i prosent

2010–2012

2013–2015

Afghanistan

19. november 1946

as

0,004

0,005

Albania

14. desember 1955

aust

0,010

0,010

Algerie

08. oktober 1962

afr(ar)

0,128

0,137

Andorra

28. juli 1993

weog

0,007

0,008

Angola

01. desember 1976

afr

0,010

0,010

Antigua og Barbuda

11. november 1981

la

0,002

0,002

Argentina

24. oktober 1945

la

0,287

0,432

Armenia

02. mars 1992

aust

0,005

0,007

Aserbajdsjan

02. mars 1992

aust

0,015

0,040

Austerrike

14. desember 1955

weog

0,851

0,798

Australia

01. november 1945

weog

1,933

2,074

Aust-Timor

27. september 2002

as

0,001

0,002

Bahamas

18. september 1973

la

0,018

0,017

Bahrain

21. september 1971

as(ar)

0,039

0,039

Bangladesh

17. september 1974

as

0,010

0,010

Barbados

09. desember 1966

la

0,008

0,008

Belarus (Kviterussland)

24. oktober 1945

aust

0,042

0,056

Belgia

27. desember 1945

weog

1,075

0,998

Belize

21. september 1971

as

0,001

0,001

Benin

20. september 1960

afr

0,003

0,003

Bhutan

21. september 1971

as

0,001

0,001

Bolivia

14. november 1945

la

0,007

0,009

Bosnia-Hercegovina

22. mai 1992

aust

0,014

0,017

Botswana

17. oktober 1966

afr

0,018

0,017

Brasil

24. oktober 1945

la

1,611

2,934

Brunei Darussalam

21. september 1984

as

0,028

0,026

Bulgaria

14. desember 1955

aust

0,038

0,047

Burkina Faso

20. september 1960

afr

0,003

0,003

Burundi

18. september 1962

afr

0,001

0,001

Canada

09. november 1945

weog

3,207

2,984

Chile

24. oktober 1945

la

0,236

0,334

Colombia

05. november 1945

la

0,144

0,259

Costa Rica

02. november 1945

la

0,034

0,038

Cuba

24. oktober 1945

la

0,071

0,069

Danmark

24. oktober 1945

weog

0,736

0,675

Dei sameinte arabiske emirata

09. desember 1971

as(ar)

0,391

0,595

Den demokratiske folkerepublikken Korea (Nord-Korea)

17. september 1991

as

0,007

0,006

Den demokratiske republikken Kongo (tidl. Zaïre)

20. september 1960

afr

0,003

0,003

Den dominikanske republikk

24. oktober 1945

la

0,042

0,045

Den sentralafrikanske republikk

20. september 1960

afr

0,001

0,001

Den tsjekkiske republikken

19. januar 1993

aust

0,349

0,386

Djibouti

20. september 1977

afr

0,001

0,001

Dominica

18. desember 1978

la

0,001

0,001

Ecuador

21. desember 1945

la

0,040

0,044

Egypt

24. oktober 1945

afr(ar)

0,094

0,134

Ekvatorial-Guinea

12. november 1968

afr

0,008

0,010

Elfenbeinskysten

20. september 1960

afr

0,010

0,011

El Salvador

24. oktober 1945

la

0,019

0,016

Eritrea

28. mai 1993

afr

0,001

0,001

Estland

17. september 1991

aust

0,040

0,040

Etiopia

13. november 1945

afr

0,008

0,010

Fiji

13. oktober 1970

as

0,004

0,003

Filippinane

24. oktober 1945

as

0,090

0,154

Finland

14. desember 1955

weog

0,566

0,519

Frankrike

24. oktober 1945

weog

6,123

5,593

Gabon

20. september 1960

afr

0,014

0,020

Gambia

21. september 1965

afr

0,001

0,001

Georgia

31. juli 1992

aust

0,006

0,007

Ghana

08. mars 1957

afr

0,006

0,014

Grenada

17. september 1974

la

0,001

0,001

Guatemala

21. november 1945

la

0,028

0,027

Guinea

12. desember 1958

afr

0,002

0,001

Guinea-Bissau

17. september 1974

afr

0,001

0,001

Guyana

20. september 1966

la

0,001

0,001

Haiti

24. oktober 1945

la

0,003

0,003

Hellas

25. oktober 1945

weog

0,691

0,638

Honduras

17. desember 1945

la

0,003

0,008

India

30. oktober 1945

as

0,534

0,666

Indonesia

28. september 1950

as

0,238

0,346

Irak

21. desember 1945

as(ar)

0,020

0,068

Iran

24. oktober 1945

as

0,233

0,356

Irland

14. desember 1945

weog

0,498

0,418

Island

19. november 1946

weog

0,042

0,027

Israel

11. mai 1949

weog

0,384

0,396

Italia

14. desember 1955

weog

4,999

4,448

Jamaica

18. september 1962

la

0,014

0,011

Japan

18. desember 1956

as

12,530

10,833

Jemen

20. september 1947

afr(ar)

0,010

0,010

Jordan

14. desember 1955

as(ar)

0,014

0,022

Kambodsja

14. desember 1955

as

0,003

0,004

Kamerun

20. september 1960

afr

0,011

0,012

Kapp Verde

16. september 1975

afr

0,001

0,001

Kasakhstan

02. mars 1992

as

0,076

0,121

Kenya

16. desember 1963

afr

0,012

0,013

Kina

24. oktober 1945

as

3,189

5,148

Kirgisistan

02. mars 1992

as

0,001

0,002

Kiribati

14. september 1999

as

0,001

0,001

Komorane

12. november 1975

afr

0,001

0,001

Kongo, Brazzaville

20. september 1960

afr

0,003

0,005

Kroatia

22. mai 1992

aust

0,097

0,126

Kuwait

14. mai 1963

as(ar)

0,263

0,273

Kypros

20. september 1960

as

0,046

0,047

Laos

14. desember 1955

as

0,001

0,002

Latvia

17. september 1991

aust

0,038

0,047

Lesotho

17. oktober 1966

afr

0,001

0,001

Libanon

24. oktober 1945

as(ar)

0,033

0,042

Liberia

02. november 1945

afr

0,001

0,001

Libya

14. desember 1955

afr(ar)

0,129

0,142

Liechtenstein

18. september 1990

weog

0,009

0,009

Litauen

17. september 1991

aust

0,065

0,073

Luxembourg

24. oktober 1945

weog

0,090

0,081

Madagaskar

20. september 1960

afr

0,003

0,003

Makedonia (FYROM)

08. april 1993

aust

0,007

0,008

Malawi

01. desember 1964

afr

0,001

0,002

Malaysia

17. september 1957

as

0,253

0,281

Maldivane

21. september 1965

as

0,001

0,001

Mali

28. september 1980

afr

0,003

0,004

Malta

01. desember 1964

weog

0,017

0,016

Marokko

12. november 1956

afr(ar)

0,058

0,062

Marshalløyane

17. september 1991

as

0,001

0,001

Mauretania

27. oktober 1961

afr(ar)

0,001

0,002

Mauritius

24. april 1968

afr

0,011

0,013

Mexico

07. november 1945

la

2,356

1,842

Mikronesiaføderasjonen

17. september 1991

as

0,001

0,001

Moldova (RM)

02. mars 1992

aust

0,002

0,003

Monaco

28. mai 1993

weog

0,003

0,012

Mongolia

27. oktober 1961

as

0,002

0,003

Montenegro

28. juni 2006

aust

0,004

0,005

Mosambik

16. september 1975

afr

0,003

0,003

Myanmar (Burma)

19. april 1948

as

0,006

0,010

Namibia

23. april 1990

afr

0,008

0,010

Nauru

14. september 1999

as

0,001

0,001

Nederland

10. desember 1945

weog

1,855

1,654

Nepal

14. desember 1955

as

0,006

0,006

Nicaragua

24. oktober 1945

la

0,003

0,003

Niger

20. september 1960

afr

0,002

0,002

Nigeria

07. oktober 1960

afr

0,078

0,090

Noreg

27. november 1945

weog

0,871

0,851

Ny-Zealand

24. oktober 1945

weog

0,273

0,253

Oman

07. oktober 1971

as(ar)

0,086

0,102

Pakistan

30. september 1947

as

0,082

0,085

Palau

15. desember 1944

as

0,001

0,001

Panama

13. november 1945

la

0,022

0,026

Papua Ny-Guinea

10. oktober 1975

as

0,002

0,004

Paraguay

24. oktober 1945

la

0,007

0,010

Peru

31. oktober 1945

la

0,090

0,117

Polen

24. oktober 1945

aust

0,828

0,921

Portugal

14. desember 1945

weog

0,511

0,474

Qatar

21. september 1971

as(ar)

0,135

0,209

Republikken Korea (Sør-Korea)

17. september 1991

as

2,260

1,994

Romania

14. desember 1955

aust

0,177

0,226

Russland

24. oktober 1945

aust

1,602

2,438

Rwanda

18. september 1962

afr

0,001

0,002

Salomonøyane

19. september 1978

as

0,001

0,001

Samoa

15. desember 1976

as

0,001

0,001

San Marino

02. mars 1992

weog

0,003

0,003

São Tomé og Príncipe

02. mars 1992

afr

0,001

0,001

Saudi-Arabia

24. oktober 1945

as(ar)

0,830

0,864

Senegal

28. september 1960

afr

0,006

0,006

Serbia

1. november 2000

aust

0,037

0,040

Seychellane

21. september 1976

afr

0,002

0,001

Sierra Leone

27. september 1961

afr

0,001

0,001

Singapore

21. september 1965

as

0,335

0,384

Slovakia

19. januar 1993

aust

0,142

0,171

Slovenia

22. mai 1992

aust

0,103

0,100

Somalia

20. september 1960

afr

0,001

0,001

Spania

14. desember 1955

weog

3,177

2,973

Sri Lanka

14. desember 1955

as

0,019

0,025

St. Kitts og Nevis

23. september 1983

la

0,001

0,001

St. Lucia

12. september 1979

la

0,001

0,001

St. Vincent og Grenadinane

16. september 1980

la

0,001

0,001

Storbritannia (UK)

24. oktober 1945

weog

6,604

5,179

Sudan

12. november 1956

afr(ar)

0,010

0,010

Surinam

04. desember 1975

la

0,003

0,004

Sveits

10. september 2002

weog

1,130

1,047

Sverige

19. november 1946

weog

1,064

0,960

Swaziland

24. september 1968

afr

0,003

0,003

Syria

24. oktober 1945

as(ar)

0,025

0,036

Sør-Afrika

07. november 1945

afr

0,385

0,372

Sør-Sudan

14. juli 2011

afr

n/a

0,004

Tadsjikistan

02. mars 1992

as

0,002

0,003

Tanzania (URT)

14. desember 1961

afr

0,008

0,009

Tchad

20. september 1960

afr

0,002

0,002

Thailand

16. desember 1946

as

0,209

0,239

Togo

20. september 1960

afr

0,001

0,001

Tonga

14. september 1999

as

0,001

0,001

Trinidad og Tobago

18. september 1962

la

0,044

0,044

Tunisia

12. november 1956

afr(ar)

0,030

0,036

Turkmenistan

02. mars 1992

as

0,026

0,019

Tuvalu

05. september 2000

as

0,001

0,001

Tyrkia

24. oktober 1945

weog

0,617

1,328

Tyskland

18. september 1973

weog

8,018

7,141

Uganda

25. oktober 1962

afr

0,006

0,006

Ukraina

24. oktober 1945

aust

0,087

0,099

Ungarn

14. desember 1955

aust

0,291

0,266

Uruguay

18. desember 1945

la

0,027

0,052

USA

24. oktober 1945

weog

22,000

22,000

Usbekistan

02. mars 1992

as

0,010

0,015

Vanuatu

15. september 1981

as

0,001

0,001

Venezuela

15. november 1945

la

0,314

0,627

Vietnam

20. september 1977

as

0,033

0,042

Zambia

01. desember 1964

afr

0,004

0,006

Zimbabwe

25. august 1980

afr

0,003

0,003

Vedlegg 7
FN-systemet

Figur 7.1

Vedlegg 8
Forkortingar

AALCC

The Asian-African Legal Consultative Committee

Den asiatisk-afrikanske juridiske rådgjevande komiteen

ABM-avtalen

Anti-Ballistic Missile Treaty

Avtale mellom Sovjetunionen og USA frå 1972 om avgrensingar i anti-rakettforsvaret

ACABQ

Advisory Committee on Administrative and Budgetary Questions

Den rådgjevande komiteen for administrative og budsjettmessige spørsmål

ACC

Administrative Committee on Coordination

Den administrative samordningskomiteen

AfDB

African Development Bank

Den afrikanske utviklingsbanken

AsDB

Asian Development Bank

Den asiatiske utviklingsbanken

ASEAN

Association of South East Asian Nations

Samanslutning av søraust-asiatiske statar (medl.: Brunei, Filippinane, Indonesia, Kambodsja, Laos, Malaysia, Myanmar, Singapore, Thailand og Vietnam)

AU

The African Union

Den afrikanske Unionen

BONUCA

FNs fredsbyggingskontor i Den sentral-afrikanske republikken

BWI

Bretton Woods-institusjonane Verdsbanken og Det internasjonale valutafondet (IMF)

CARICOM

Caribbean Community and Common Market

Den karibiske fellesskapen og fellesmarknaden

CAS

Committee on Assurances of Supply

IAEAs komité for leveringstryggleik

CAT

Committee Against Torture

FNs komité mot tortur

CCPC

Committee on Crime Prevention and Control

Komiteen for kriminalitetsførebygging og kontroll

CD

Conference on Disarmament

Nedrustingskonferansen i Genève

CDE

sjå KNE

CDP

Committee on Development Planning

Komiteen for utviklingsplanlegging

CEDAW

Committee on the Elimination of Discrimination against Women

Komiteen for avskaffing av kvinnediskriminering

CERD

Committee on the Elimination of Racial Discrimination

Komiteen for avskaffing av rasediskriminering

CESI

Centre for Economic and Social Information

Senteret for økonomisk og sosial informasjon

CFE

Conventional Forces in Europe

Konvensjonelle styrkar i Europa

CFS

Committee on World Food Security

Komiteen for matvaretryggleik

CGIAR

Consultative Group on International Agricultural Research

Samrådsgruppa for internasjonal landbruksforsking

CHR

Commission on Human Rights

Menneskerettskommisjonen

CIEM

Committee on International Investment and Multinational Enterprises

Komiteen for internasjonale investeringar og multinasjonale selskap

CMI

Comité Maritime International

Den internasjonale maritime komiteen

CND

Commission on Narcotic Drugs

FNs narkotikakommisjon

CPC

Committee for Programming and Coordination

Komiteen for programplanlegging og samordning

CSBM

Confidence and Security Building Measures

Tillits- og tryggleiksskapande tiltak

CSD

Commission for Social Development

Sosialkommisjonen

CSD

Commission on Sustainable Development (nedlagt i 2012)

Kommisjonen for berekraftig utvikling

CSW

Commission on the Status of Women

FNs kvinnekommisjon

CTBT

Comprehensive Test Ban Treaty

Fullstendig kjernefysisk prøvestansavtale

CTC

Centre on Transnational Corporations

FNs senter for fleirnasjonale selskap (under UNCTAD)

CWC

Convention on the Prohibition of the Development, Production, S Stockpiling and Use of Chemical Weapons and on their destruction

Konvensjonen om forbod mot utvikling, produksjon, lagring og bruk av kjemiske våpen samt om øydelegging av dei

DAM

Department of Administration and Management

FN-sekretariatet si avdeling for administrative spørsmål

DESA

Department of Economic and Social Affairs

FN-sekretariatet si avdeling for økonomiske og sosiale spørsmål

DPA

Department of Political Affairs

FN-sekretariatet si avdeling for politiske spørsmål

DPI

Department of Public Information

FN-sekretariatet si informasjonsavdeling

DPKO

Department of Peacekeeping Operations

FN-sekretariatet si avdeling for fredstryggjande operasjonar

DSG

Deputy Secretary General

FNs visegeneralsekretær

ECA

Economic Commission for Africa

FNs økonomiske kommisjon for Afrika

ECE

Economic Commission for Europe

FNs økonomiske kommisjon for Europa

ECLAC

Economic Commission for Latin America and the Caribbean

FNs økonomiske kommisjon for Latin-Amerika og Karibia

ECOMOG

ECOWAS Peace Monitoring Group

ECOWAS sin regionale fredstryggjande styrke

ECOSOC

Economic and Social Council

FNs økonomiske og sosiale råd

ECOWAS

Economic Community of West African States

Økonomisk samanslutning for land i Vest-Afrika

ECWA

Economic Commission for Western Asia

FNs økonomiske kommisjon for Vest-Asia

ENMOD

Convention on the Prohibition of Military and any other Hostile use of Environmental Modification Techniques

FNs konvensjon om forbod mot bruk av miljøpåverknad til militære formål (Miljøkrigskonvensjonen)

ERC

Emergency Relief Coordinator

FNs nødhjelpskoordinator

ESCAP

Economic and Social Commission for Asia and the Pacific

FNs økonomiske og sosiale kommisjon for Asia og Stillehavsområdet

EØS

Det europeiske økonomiske samarbeidsområdet

FAO

Food and Agriculture Organization

FNs organisasjon for ernæring og landbruk

G-77

Group of 77

Utviklingslanda si samordningsgruppe for handsaming av utviklingsspørsmål under Generalforsamlinga

HLPF

High Level Panel Forum on Sustainable Development (erstattet CSD fra 2012). Høynivåforum for bærekraftig utvikling

HIPC

Highly Indebted Poor Countries

Fattige land med høg gjeldsbyrde

IAEA

International Atomic Energy Agency

Det internasjonale atomenergibyrået

IATA

International Air Transport Association

Den internasjonale organisasjonen for lufttransport

IBRD

International Bank of Reconstruction and Development

Den internasjonale banken for gjenreising og utvikling (Verdsbanken)

ICAO

International Civil Aviation Organization

Den internasjonale organisasjonen for sivil luftfart

ICARA

International Conference on Assistance to Refugees in Africa

Internasjonal konferanse om bistand til flyktningar i Afrika

ICJ

International Court of Justice

FNs mellomfolkelege domstol

ICRC

International Committee of the Red Cross

Den internasjonale raudekrosskomiteen

ICSAB

International Civil Advisory Board

Den rådgjevande komiteen for Den internasjonale tenestemannskommisjonen

ICSC

International Civil Service Commission

Den internasjonale tenestemannskommisjonen

ICSU

International Council of Scientific Unions

Vitskapsunionen sitt internasjonale råd

ICTY

International Criminal Tribunal for the former Yugoslavia

Den internasjonale straffedomstolen for det tidlegare Jugoslavia

IDA

International Development Association

Det internasjonale utviklingsfondet (under Verdsbanken)

IEA

International Energy Agency

Det internasjonale energibyrået

IFAD

International Fund for Agricultural Development

Det internasjonale fondet for jordbruksutvikling

IFC

International Finance Corporation

Det internasjonale finansieringsinstituttet

IGAD

Intergovernmental Authority on Development

Organisasjon for tørke og utvikling på Afrikas horn

ILC

International Law Commission

Folkerettskommisjonen

ILO

International Labour Organization

Den internasjonale arbeidsorganisasjonen

IMF

International Monetary Fund

Det internasjonale valutafondet

IMO

International Maritime Organization

Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen (før 1982: IMCO)

INCB

International Narcotics Control Board

Det internasjonale narkotikakontrollrådet

INF

Intermediate-range Nuclear Forces

Kjernefysiske mellomdistansevåpen

INMARSAT

International Maritime Satellite Organization

Den internasjonale organisasjonen for maritime telekommunikasjonar via satellitt

INSTRAW

International Research and Training Institute for the Advancement of Women

Det internasjonale forskings- og utdanningsinstituttet for kvinner

INTELSAT

International Telecommunication Satellite Organization

Den internasjonale telekommunikasjonssatellittorganisasjonen

IOC

Intergovernmental Oceanographic Commission

Den mellomstatlege oseanografiske kommisjonen

IPDC

International Programme for the Development of Communication

Det internasjonale programmet for kommunikasjonsutvikling

IPTF

International Police Force Task

FNs internasjonale politistyrke

ISAF

International Security Assistance Force

FNs internasjonale sikkerhetsstyrke

ISDR

(United Nations) International Strategy for Disaster Reduction

(FNs) Internasjonale strategi for reduksjon av konsekvensene av katastrofer

ITC

International Trade Center

Det internasjonale handelssenteret

ITU

International Telecommunication Union

Den internasjonale teleunionen

IUOTO

International Union of Official Travel Organizations

Den internasjonale reiselivsorganisasjonen

JIU

Joint Inspection Unit

FNs inspektørgruppe

KNE

Conference on Confidence and Security Building Measures and Disarmament in Europe (CDE)

Konferansen om tillits- og tryggleiksskapande tiltak og nedrusting i Europa

MICIVIH

Civilian Mission of the United Nations and the Organization of American States in Haiti

Det internasjonale sivile korps på Haiti

MINUGUA

United Nations Mission for the Verification of Human Rights and of Compliance with the Commitment of the Comprehensive Agreement on Human Rights in Guatemala

FNs verifikasjonskorps for menneskerettar og etterleving av pliktene etter den omfattande menneskerettsavtalen i Guatemala

MINURSO

Mission des Nations Unies pour le Référendum au Sahara Occidental

FNs operasjon for overvaking av folkerøysting i Vest-Sahara

MINUSAL

Mission de las Nationes Unidas en El Salvador

FNs operasjon i El Salvador

MISAB

Inter-African Mission to Monitor the Bangui Agreements

Interafrikansk fredstryggjande styrke i Den sentral-afrikanske republikken

MONUA

United Nations Observer Mission in Angola

FNs observatørstyrke i Angola

MONUC

United Nations Organization Mission in the Democratic Republic of the Kongo

FN-styrken i Den demokratiske republikken Kongo

MUL

Least Developed Countries (LDC)

Dei minst utvikla landa

NAM

Non Aligned Movement

Den alliansefrie rørsla

NATO

North Atlanctic Treaty Organization

Den nordatlantiske traktatorganisasjonen

NEPAD

New Partnership for Africa’s Development

Nytt partnarskap for Afrikas utvikling

NGO

Non-Governmental Organization

Ikkje-statleg organisasjon

NPT

Non-Proliferation Treaty

Ikkje-spreiingsavtalen

OAS

Organization of American States

Organisasjonen av amerikanske statar

OAU

Organization of African Unity

Organisasjonen for afrikansk einskap

OCHA

Office for the Coordination of Humanitarian Affairs

Kontoret for samordning av humanitære aktivitetar

OECD

Organization for Economic Co-operation and Development

Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling

OECS

Organization of East Caribbean States

Organisasjonen av austkaribiske statar

OIC

Organization of the Islamic conference

Organisasjonen for Den islamske konferansen

OIOS

Office of International Oversight Services

FNs kontor for internt tilsyn

OPANAL

Organisacion para la Proscripcion des Armas Nucleares en America Latina

Organisasjonen for forbod mot atomvåpen i Latin-Amerika

OPEC

Organization of Petroleum Exporting Countries

Organisasjonen av oljeeksporterande land

OSSE

Organization for Security and Cooperation in Europe (OSCE)

Organisasjonen for tryggleik og samarbeid i Europa

PBC

Peace Building Commission

FNs fredsbyggingskommisjon

POLISARIO

Frente Popular para la Liberación de Saguia el Hamra y Rio de Oro

Frigjeringsrørsle i Vest-Sahara

PLO

Palestine Liberation Organization

Den palestinske frigjeringsorganisasjonen

PUNE

United Nations Conference for the Promotion of International Co-operation in the Peaceful Uses of Nuclear Energy

FNs konferanse om fredeleg utnytting av kjernekraft

REDD+

Reducing Emissions from Deforestation and Forest Degradation

Reduksjon av utslepp frå avskoging og skogøydelegging

SADC

Southern African Development Community

Den regionale samarbeidsorganisasjonen i det sørlege Afrika (medl. (1997): Angola, Botswana, Lesotho, Malawi, Mauritius, Mosambik, Namibia, Swaziland, Sør-Afrika, Tanzania, Zambia, Zimbabwe)

SALT (I & II)

Strategic Arms Limitation Treaty

Avtalar mellom USA og Sovjetunionen om avgrensingar av strategiske våpen

SDI

Strategic Defence Initiative

Strategisk forsvarsinitiativ (det amerikanske romvåpenprogrammet)

SFOR

Stabilisation Force

Multilateral stabiliseringsstyrke i Bosnia-Hercegovina leidd av NATO

SG

Secretary General

FNs generalsekretær

SHIRBRIG

Multi-National Stand-by High Readiness Brigade for UN Operations

SIDS

Small Island Developing States

Små utviklingsøystatar

SIS

Special Industrial Service

Det særlege industrifondet

SSOD (I, II & III)

Special Session on Disarmament

Hovudforsamlinga sine spesialsesjonar om nedrusting

START

Strategic Arms Reduction Talks

Forhandlingar mellom USA og Sovjetunionen om reduksjonar av strategiske våpen

TCDC

Technical Co-operation among Developing Countries

Fagleg samarbeid mellom utviklingsland

TDB

Trade and Development Board

Handels- og utviklingsstyret (UNCTADs styre)

UN

United Nations

Dei sameinte nasjonane (FN)

UNAMIR

United Nations Assistance Mission for Rwanda

FNs styrke i Rwanda

UNAMSIL

United Nations Mission in Sierra Leone

FN-styrken i Sierra Leone

UNCDF

United Nations Capital Development Fund

FNs kapitalutviklingsfond

UNCED

United Nations Conference on Environment and Development

FNs konferanse om miljø og utvikling (Rio-konferansen)

UNCITRAL

United Nations Commission on International Trade Law

FNs kommisjon for internasjonal handelsrett

UNCOPUOS

United Nations Committee on the Peaceful Uses of Outer Space

FNs komité for fredeleg utnytting av det ytre verdsrommet

UNCTC

United Nations Committee for Transnational Corporations

FNs komité for fleirnasjonale selskap

UNCTAD

United Nations Conference on Trade and Development

FNs konferanse for handel og utvikling

UNCURK

United Nations Commission for the Unification and Rehabilitation of Korea

FNs kommisjon for samling og gjenoppbygging av Korea

UNDAF

United Nations Development Aid Framework

FNs rammeverk for bistand

UNDC

United Nations Disarmament Commission

FNs nedrustingskommisjon

UNDG

United Nations Development Group

FNs utviklingsgruppe

UNDOF

United Nations Disengagement Observer Force

FNs observatørstyrke i Midtausten

UNDP

United Nations Development Programme

FNs utviklingsprogram

UNEP

United Nations Environment Programme

FNs miljøvernprogram

UNESCO

United Nations Educational, Scientific and Cultural Organization

FNs organisasjon for utdanning, vitskap og kultur

UNETPSA

United Nations Educational Training Programme for Southern Africa

FNs utdannings- og opplæringsprogram for det sørlege Afrika

UNFDAC

United Nations Fund for Drug Abuse Control

FNs fond for kontroll med narkotikamisbruk

UNFICYP

United Nations Force in Cyprus

FN-styrken på Kypros

UNFPA

United Nations Population Fund

FNs befolkningsfond

UNGASS 19

United Nations General Assembly Nineteenth Special Session

FNs generalforsamling sin 19. spesialsesjon for oppfølging av Rio-konferansen

UN-HABITAT

United Nations Human Settlements Programme

FNs busetjingsprogram

UNHCR

United Nations High Commissioner for Refugees

FNs høgkommissær for flyktningar

UNICEF

United Nations Children’s Fund

FNs barnefond

UNIDF

United Nations Industrial Development Fund

FNs fond for industriell utvikling

UNIDIR

United Nations Institute for Disarmament Research

FNs institutt for nedrustingsstudium

UNIDO

United Nations Industrial Development Organization

FNs organisasjon for industriell utvikling

UNIFIL

United Nations Interim Force in Lebanon

FNs fredstryggjande styrke i Libanon

UNISPACE (I & II)

United Nations conference on the Exploration and Peaceful Uses of Outer Space

FNs konferansar om utforsking og fredeleg utnytting av verdsrommet

UNITA

União Nacional para a Independência Total de Angola

Opprørsrørsle i Angola

UNITAR

United Nations Institute for Training and Research

FNs institutt for opplæring og forsking

UN-NADAF

United Nations New Agenda for the Development of Africa in the 1990’s

FNs nye program for utvikling i Afrika i 1990-åra

UNMEE

United Nations Mission in Etiopia and Eritrea

FN-styrken i Etiopia og Eritrea

UNMIK

United Nations Interim Administration Mission in Kosovo

FN-styrken i Kosovo

UNMIL

United Nations Mission in Liberia

FN-styrken i Liberia

UNMISET

United Nations Mission of Support in East Timor

FN-styrken i Aust-Timor

UNMOGIP

United Nations Military Observer Group in India and Pakistan

FNs militære observatørgruppe i India og Pakistan

UNMOT

United Nations Mission of Observers in Tajikistan

FNs observatørkorps i Tadsjikistan

UNOMIG

United Nations Observer Mission in Georgia

FNs observatørkorps i Georgia

UNPSG

United Nations Civilian Police Support Group

FNs støttegruppe for sivile politifolk

UNRISD

United Nations Research Institute for Social Development

FNs forskingsinstitutt for sosial utvikling

UNRWA

United Nations Relief and Works Agency for Palestine Refugees in the Near East

FNs organisasjon for hjelp til Palestinaflyktningar i Midtausten

UNSCEAR

United Nations Scientific Committee on the Effects of Atomic Radiation

FNs vitskaplege komité for verknadene av radioaktiv stråling

UNSCOM

United Nations Special Commission

FNs spesialkommisjon (som skal overvake avskaffinga av irakiske masseøydeleggingsvåpen)

UNSMA

United Nations Special Mission to Afghanistan

FNs spesialkorps til Afghanistan

UNSOC

United Nations Staff Officers Course

FNs stabsoffiserkurs

UNTSO

United Nations Truce Supervision Organization

FNs observatørkorps i Midtausten

UNU

United Nations University

FN-universitetet

UNV

United Nations Volunteers

FNs fredskorps

UPU

Universal Postal Union

Verdspostunionen

WEOG

West European and Other States Group

Gruppa av vesteuropeiske og andre statar

WFC

World Food Council

Verdas matvareråd

WFP

World Food Programme

Verdsmatvareprogrammet

WGUNS

Open-ended High-level Working Group on the Strengthening of the United Nations System

Arbeidsgruppa for styrking av FN-systemet (Essy-gruppa)

WHO

World Health Organization

Verdshelseorganisasjonen

WIPO

World Intellectual Property Organization

Verdsorganisasjonen for åndsverkrett

WMO

World Meteorological Organization

Den meteorologiske verdsorganisasjonen

WTO

World Tourism Organization

Verdsturismeorganisasjonen

WTO

World Trade Organization

Verdshandelsorganisasjonen