Prop. 3 S

(2013–2014)
Proposisjon til Stortinget (forslag til stortingsvedtak)

Samtykke til godkjennelse av EØS-komiteens beslutning nr. 94/2013 av 3. mai 2013 om innlemmelse i EØS-avtalen av direktiv 2011/77/EU om vernetiden for opphavsrett og visse nærstående rettigheter

Tilråding fra Utenriksdepartementet 8. november 2013, godkjent i statsråd samme dag. (Regjeringen Solberg)

Dokumentet på regjeringen.no

1 Innledning

EØS-komiteen vedtok ved beslutning nr. 94/2013 av 3. mai 2013 å endre EØS-avtalens vedlegg XVII (Immaterielle rettigheter), ved å innlemme europaparlaments- og rådsdirektiv 2011/77/EU av 27. september 2011 om endring av direktiv 2006/116/EF om vernetiden for opphavsrett og visse nærstående rettigheter.

Direktiv 2011/77/EU innebærer endring av artikkel 1, 3 og 10 i direktiv 2006/116/EF (vernetidsdirektivet), i tillegg til at det tilføyes en ny artikkel 10a. Blant annet utvider direktivet vernetiden for lydopptak fra 50 til 70 år samt gir nye bestemmelser om utøvende kunstneres rett til å få en del av de inntektene som forlengelsen medfører.

Vernetidsdirektivet av 2006 er i norsk rett gjennomført i åndsverkloven. Gjennomføring av direktiv 2011/77/EU krever således lovendring. Stortingets samtykke til godkjennelse av EØS-komiteens beslutning er derfor nødvendig etter Grunnloven § 26 andre ledd.

EØS-komiteens beslutning og endringsdirektivet i uoffisiell norsk oversettelse følger som trykte vedlegg til proposisjonen.

2 Nærmere om rettsakten

Direktivet artikkel 1.1 inneholder regler som harmoniserer beregningen av vernetiden for musikkverk med tekst og som flere personer har bidratt til. Vernetiden for slike verk skal beregnes under ett, slik at den for både musikkverket og teksten blir 70 år fra utløpet av dødsåret for den lengstlevende av enten komponist eller tekstforfatter.

I artikkel 1.2 bokstav a og b gis det bestemmelser om en forlenget vernetid for utøvende kunstnere og produsenter (tilvirkere) av lydopptak. Bestemmelsene innebærer at vernetiden for lydopptak utvides fra 50 til 70 år, regnet fra utløpet av det år opptaket første gang ble utgitt eller offentliggjort. Forlengelsen gjelder bare lydopptak, ikke audiovisuelle produksjoner.

Som følge av den forlengede vernetiden er det i artikkel 1.2 bokstav c gitt nye bestemmelser om utøvende kunstneres rett til å få en del av de inntektene som forlengelsen medfører. Artikkelen inneholder for det første en bestemmelse som gir utøvende kunstnere rett til å si opp avtale om overdragelse og dermed få tilbakeført sine rettigheter, dersom produsenten ikke utnytter lydopptaket. Videre gis utøvende kunstnere som har overdratt sine rettigheter til produsenten av lydopptaket mot betaling av et engangsvederlag, rett til et årlig supplerende vederlag. Dette vederlaget skal betales når lydopptak som er eldre enn 50 år utnyttes. Retten til supplerende vederlag skal bestå frem til vernetiden utløper og kan ikke fravikes ved avtale.

Når det gjelder utøvende kunstnere som har overdratt sine rettigheter mot betaling av periodiske vederlag (royalty), bestemmer direktivet at verken forhåndsutbetalinger eller kontraktsmessige fradrag skal trekkes fra betalinger til den utøvende kunstneren etter det femtiende året etter utgivelse, eventuelt offentliggjørelse.

Artikkel 1.3 gir nærmere regler for anvendelsesområdet for de nye bestemmelsene.

I artikkel 1.4 er det gitt overgangsbestemmelser (ny artikkel 10a).

Direktivet artikkel 2 gir bestemmelser om gjennomføring. EU-landenes frist for å gjennomføre direktivet er 1. november 2013. EØS-komiteen vil fastsette en frist for EØS-EFTA-landene.

Direktivet artikkel 3 og 4 regulerer rapportering og ikrafttredelse.

3 EØS-komiteens beslutning

I henhold til EØS-komiteens beslutning nr. 94/2013 av 3. mai 2013 skal EØS-avtalens vedlegg XVII (Immaterielle rettigheter) endres.

EØS-komiteens beslutning inneholder en innledning og fire artikler. I innledningen blir det vist til at EØS-avtalen, og særlig artikkel 98, gjør det mulig å endre vedleggene til avtalen gjennom beslutning i EØS-komiteen.

Artikkel 1 fastsetter at europaparlaments- og rådsdirektiv 2011/77/EU av 27. september 2011 om endring av direktiv 2006/116/EF om vernetiden for opphavsrett og visse nærstående rettigheter, skal innlemmes i EØS-avtalens vedlegg XVII.

Artikkel 2 fastsetter at teksten til direktiv 2011/77/EU på norsk og islandsk, som vil bli kunngjort i EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende, skal gis gyldighet.

Artikkel 3 fastsetter at beslutningen trer i kraft 4. mai 2013, forutsatt at EØS-komiteen har mottatt alle meddelelser etter avtalens artikkel 103 nr. 1.

Artikkel 4 slår fast at beslutningen i EØS-komiteen skal kunngjøres i EØS-avdelingen av og EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende.

4 Forholdet til norsk rett

Etter norsk rett er vernetiden for utøvende kunstnere og tilvirkere (produsenter) til lydopptak 50 år, regnet fra utløpet av fremførings-, innspillings- eller offentliggjøringsåret, jf. åndsverkloven § 42 andre ledd og § 45 andre ledd.

I tillegg til en ren utvidelse av vernetiden, vil gjennomføring av direktivet nødvendiggjøre en regulering av hvordan retten til supplerende vederlag til de utøvende kunstnere skal praktiseres.

Som følge av direktivet må det også etableres regler som sikrer at utøvende kunstnere kan si opp avtale om overdragelse ved ikke-bruk.

Åndsverkloven har i dag ingen selvstendig regulering av sammensatte verk som musikkverk med tilknyttet tekst. Etter gjeldende rett betraktes dette som to selvstendige verk og vernetidene beregnes separat. Direktivet innebærer endringer av hvordan vernetiden beregnes for slike verk.

Kulturdepartementet vil fremme en proposisjon til Stortinget med de nødvendige endringer i lov 12. mai 1961 nr. 2 om opphavsrett til åndsverk m.v. (åndsverkloven).

5 Økonomiske og administrative konsekvenser

Gjennomføring av direktiv 2011/77/EU forventes å ha begrensede økonomiske og administrative konsekvenser for offentlige myndigheter.

En mulig måte å gjennomføre direktivets bestemmelser om supplerende vederlag på, er å opprette en fondsordning eller legge forvaltningen til en organisasjon som godkjennes av Kulturdepartementet. Økonomiske og administrative kostnader ved etablering og forvaltning av de nye rettighetene må dekkes av det supplerende vederlaget.

Gjennomføring av direktivet antas å ha positive økonomiske konsekvenser for utøvende kunstnere og produsenter av lydopptak, mens det kan medføre økte kostnader for brukere av slike opptak.

6 Konklusjon og tilrådning

Direktivet sikrer rettighetshavere på musikkområdet - utøvende kunstnere og produsenter- en vernetid som er 20 år lengre enn etter dagens regler. På denne måten utvides også vederlagsperioden tilsvarende dersom lydopptaket utnyttes i denne perioden.

Kulturdepartementet tilrår godkjennelse av beslutningen i EØS-komiteen om endring i EØS-avtalen vedlegg XVII ved innlemmelse av europaparlaments- og rådsdirektiv 2011/77/EU av 17. september 2011 om endring av europaparlaments- og rådsdirektiv 2006/116/EF om vernetiden for opphavsrett og visse nærstående rettigheter. Utenriksdepartementet slutter seg til dette.

Tilråding

Utenriksdepartementet

tilrår:

At Deres Majestet godkjenner og skriver under et framlagt forslag til proposisjon til Stortinget om samtykke til godkjennelse av EØS-komiteens beslutning nr. 94/2013 av 3. mai 2013 om innlemmelse i EØS-avtalen av direktiv 2011/77/EU om vernetiden for opphavsrett og visse nærstående rettigheter.

Vi HARALD, Norges Konge,

stadfester:

Stortinget blir bedt om å gjøre vedtak om samtykke til godkjennelse av EØS-komiteens beslutning nr. 94/2013 av 3. mai 2013 om innlemmelse i EØS-avtalen av direktiv 2011/77/EU om vernetiden for opphavsrett og visse nærstående rettigheter, i samsvar med et vedlagt forslag.

Forslag
til vedtak om samtykke til godkjennelse av EØS-komiteens beslutning nr. 94/2013 av 3. mai 2013 om innlemmelse i EØS-avtalen av direktiv 2011/77/EU om vernetiden for opphavsrett og visse nærstående rettigheter

I

Stortinget samtykker i godkjennelse av EØS-komiteens beslutning nr. 94/2013 av 3. mai 2013 om innlemmelse i EØS-avtalen av direktiv 2011/77/EU om vernetiden for opphavsrett og visse nærstående rettigheter.

Vedlegg 1
EØS-komiteens beslutning nr. […]/[…] av […] om endring av EØS-avtalens vedlegg XVII (Opphavsrett)

EØS-KOMITEEN HAR –

under henvisning til avtalen om Det europeiske økonomiske samarbeidsområde, heretter kalt ”EØS-avtalen”, særlig artikkel 98, og

på følgende bakgrunn:

Europaparlaments- og rådsdirektiv 2011/77/EU av 27. september 2011 om endring av direktiv 2006/116/EF om vernetiden for opphavsrett og visse nærstående rettigheter[1] skal innlemmes i EØS-avtalen.

EØS-avtalens vedlegg XVII bør derfor endres –

TRUFFET DENNE BESLUTNING:

Artikkel 1

I EØS-avtalens vedlegg XVII nr. 9f (europaparlaments- og rådsdirektiv 2006/116/EF) tilføyes følgende:

”, endret ved:

32011 L 077: Europaparlaments- og rådsdirektiv 2011/77/EU av 27. september 2011 (EUT L 265 av 11.10.2011, s. 1).”

Artikkel 2

Teksten til direktiv 2011/77/EU) på islandsk og norsk, som skal kunngjøres i EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende, skal gis gyldighet.

Artikkel 3

Denne beslutning trer i kraft […], forutsatt at EØS-komiteen har mottatt alle meddelelser etter EØS-avtalens artikkel 103 nr. 1[2] .

Artikkel 4

Denne beslutning skal kunngjøres i EØS-avdelingen av og EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende.

Utferdiget i Brussel, […].

For EØS-komiteen

[…]

Vedlegg 2
Europaparlaments- og rådsdirektiv 2011/77/EU av 27. september 2011 om endring av direktiv 2006/116/EF om vernetiden for opphavsrett og visse nærstående rettigheter

EUROPAPARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPEISKE UNION HAR –

under henvisning til traktaten om Den europeiske unions virkemåte, særlig artikkel 53 nr. 1, artikkel 62 og artikkel 114,

under henvisning til forslag fra Europakommisjonen,

under henvisning til uttalelse fra Den europeiske økonomiske og sosiale komité[3] ,

etter den ordinære regelverksprosessen[4] og

ut fra følgende betraktninger:

1) I henhold til europaparlaments- og rådsdirektiv 2006/116/EF[5] er vernetiden for utøvende kunstnere og fonogramprodusenter 50 år.

2) For utøvende kunstnere starter denne vernetiden med framføringen eller, når et opptak av framføringen lovlig utgis eller lovlig offentliggjøres innen 50 år etter framføringen, med første utgivelse eller første offentliggjøring, avhengig av hvilken dato som kommer først.

3) For fonogramprodusenter starter vernetiden med opptaket av fonogrammet eller den lovlige utgivelsen av det innen 50 år etter at opptaket fant sted, eller, dersom det ikke gis ut på denne måten, når det lovlig offentliggjøres innen 50 år etter at opptaket fant sted.

4) Den anerkjente samfunnsmessige betydningen av de kreative bidragene fra utøvende kunstnere bør gjenspeiles i et vernenivå som anerkjenner deres kreative og kunstneriske bidrag.

5) Utøvende kunstnere er som regel unge når de innleder sine karrierer, og den gjeldende vernetiden på 50 år for opptak av framføringer beskytter ofte ikke framføringen under hele den utøvende kunstnerens levetid. En del utøvende kunstnere kan derfor oppleve et inntektstap mot slutten av deres levetid. Dessuten kan utøvende kunstnere i mange tilfeller ikke påberope seg noen rett til å forhindre eller begrense eventuell uakseptabel anvendelse av deres framføringer som måtte finne sted i løpet av deres levetid.

6) Inntektene fra enerett på reproduksjon og tilgjengeliggjøring, som fastsatt i europaparlaments- og rådsdirektiv 2001/29/EF av 22. mai 2001 om harmonisering av visse sider ved opphavsrett og nærstående rettigheter i informasjonssamfunnet[6] , samt rimelig kompensasjon for reproduksjon til privat bruk i henhold til nevnte direktiv og fra enerett på spredning og utleie i henhold til europaparlaments- og rådsdirektiv 2006/115/EF av 12. desember 2006 om utleie- og utlånsrett og om visse nærstående rettigheter til opphavsretten på området immaterialrett[7] , bør tilfalle utøvende kunstnere i det minste i deres levetid.

7) Vernetiden for opptak av framføringer og for fonogrammer bør derfor forlenges til 70 år etter den relevante hendelsen.

8) Rettighetene til opptaket av framføringen bør gå tilbake til den utøvende kunstneren dersom en fonogramprodusent avstår fra å tilby et fonogram som ville vært offentlig tilgjengelig dersom vernetiden ikke var forlenget, for salg i et tilstrekkelig antall eksemplarer i henhold til Den internasjonale konvensjon om rettsvern for de rettigheter som tilkommer utøvende kunstnere, fonogramprodusenter samt kringkastingsinstitusjoner, eller avstår fra å gjøre et slikt fonogram tilgjengelig for allmenheten. Dette alternativet bør være tilgjengelig ved utløpet av en rimelig tidsfrist for fonogramprodusenten til å utføre begge disse utnyttingene. Fonogramprodusentens rettigheter til fonogrammet bør derfor utløpe for å unngå en situasjon der disse rettighetene eksisterer parallelt med den utøvende kunstnerens rettigheter til opptaket av framføringen, når de sistnevnte rettigheter ikke lenger er overført eller overdratt til fonogramprodusenten.

9) Når utøvende kunstnere inngår en avtale med en fonogramprodusent må de vanligvis overføre eller overdra sine eneretter til reproduksjon, spredning, utleie og tilgjengeliggjøring av opptak av deres framføringer til fonogramprodusenten. I gjengjeld mottar noen utøvende kunstnere et forskudd på royalties og får først betalt når fonogramprodusenten har tjent inn forskuddet og trukket fra eventuelle kontraktsmessige fradrag. Andre utøvende kunstnere overfører eller overdrar sine eneretter mot en engangsutbetaling (engangsvederlag). Dette gjelder særlig utøvende kunstnere som medvirker i bakgrunnen og ikke omtales på listen over medvirkende (ikke-krediterte utøvende kunstnere), men noen ganger også utøvende kunstnere som omtales på listen over medvirkende (krediterte utøvende kunstnere).

10) For å sikre at utøvende kunstnere som har overført eller overdratt sine eneretter til fonogramprodusenter faktisk nyter godt av forlenget vernetid, bør det innføres en rekke oppfølgingstiltak.

11) Et første oppfølgingstiltak bør være å innføre et krav om at fonogramprodusenter minst én gang i året skal legge til side en sum som tilsvarer 20 % av inntektene fra enerettene til spredning, reproduksjon og tilgjengeliggjøring av fonogrammer. Med «inntekt» menes fonogramprodusenters inntekter før kostnader trekkes fra.

12) Betaling av disse summene bør utelukkende forbeholdes utøvende kunstnere hvis framføringer er tatt opp på fonogram og som har overført eller overdratt sine rettigheter til fonogramprodusenten mot en engangsutbetaling. Beløpene som er satt til side på denne måten, bør minst én gang i året fordeles individuelt til ikke-krediterte utøvende kunstnere. En slik fordeling bør overlates til rettighetshaverorganisasjoner, og det er tillatt å anvende nasjonale regler for inntekter som ikke kan fordeles. For å unngå å innføre en uforholdsmessig stor byrde ved innsamling og forvaltning av disse inntektene, bør medlemsstatene kunne regulere i hvilken grad mikroforetak er forpliktet til å bidra når slike betalinger vil framstå som urimelige i forhold til kostnadene med innsamling og forvaltning av disse inntektene.

13) I henhold til artikkel 5 i direktiv 2006/115/EF har utøvende kunstnere rett til å motta et rimelig vederlag for utleie av blant annet fonogrammer. Det er ikke avtalemessig praksis at utøvende kunstnere overfører eller overdrar rettighetene sine til fonogramprodusenter for å kreve et rimelig samlet vederlag for kringkasting og offentlig framføring i henhold til artikkel 8 nr. 2 i direktiv 2006/115/EF og en rimelig godtgjøring for reproduksjoner til privat bruk i henhold til artikkel 5 nr. 2 bokstav b) i direktiv 2001/29/EF. Ved beregning av det totale beløpet en fonogramprodusent skal betale som supplerende vederlag, bør det derfor ikke tas hensyn til inntekter som fonogramprodusenten har fått fra utleie av fonogrammer, fra et rimelig samlet vederlag for kringkasting og offentlig framføring eller fra rimelig kompensasjon mottatt for privat kopiering.

14) Et annet oppfølgingstiltak utformet for å skape likevekt i de kontrakter der utøvende kunstnere overfører sine eneretter på royaltybasis til en fonogramprodusent, bør være en «nullstilling» for de utøvende kunstnerne som har overdratt sine ovennevnte eneretter til fonogramprodusenter mot royalties eller vederlag. For at utøvende kunstnere fullt ut skal kunne dra nytte av den utvidede vernetiden bør medlemsstatene sikre at det i henhold til avtaler mellom fonogramprodusenter og utøvende kunstnere utbetales royalties eller vederlag uten fradrag for forhåndsbetalinger eller kontraktsmessige fradrag til utøvende kunstnere i den forlengede vernetiden.

15) Av hensyn til rettssikkerheten bør det fastsettes at, med mindre noe annet tydelig framgår av kontrakten, vil en avtalemessig overføring eller overdragelse av rettigheter til opptaket av en framføring som er avtalt før den dato da medlemsstatene skal treffe tiltak for å gjennomføre dette direktiv, fortsatt skal gjelde i den forlengede vernetiden.

16) Medlemsstatene bør kunne bestemme at visse vilkår i de avtaler som fastsetter periodiske utbetalinger kan reforhandles til fordel for utøvende kunstnere. Medlemsstatene bør ha rutiner som kan anvendes dersom reforhandlingene ikke lykkes.

17) Dette direktiv bør ikke berøre nasjonale regler og avtaler som er forenlige med dets bestemmelser, herunder tariffavtaler som er inngått i medlemsstatene mellom organisasjoner som representerer utøvende kunstnere og organisasjoner som representerer produsenter.

18) I noen medlemsstater benyttes en samlet vernetid for musikkstykker med tekst, som beregnes fra det tidspunkt da den lengstlevende opphavsmann er død, mens det i andre medlemsstater benyttes separate vernetider for musikk og tekst. Musikkstykker med tekst har i de fleste tilfeller flere opphavsmenn. En opera er for eksempel ofte skapt av en librettoforfatter og en komponist. Innen sjangre som jazz, rock og pop er den kreative prosessen ofte et samarbeid.

19) Følgelig er harmoniseringen av vernetiden for musikkstykker med tekst, hvis tekst og musikk er skapt for å anvendes sammen, ufullstendig, og kan skape hindringer for fritt varebytte og fri bevegelighet for tjenester, blant annet i forbindelse med kollektiv rettighetsforvaltning over landegrensene. For å sikre at slike hindringer fjernes bør den samme harmoniserte vernetiden få anvendelse i alle medlemsstatene for alle slike verk som omfattes av et vern på den dato når medlemsstatene skal innarbeide dette direktiv.

20) Direktiv 2006/116/EF bør derfor endres.

21) Ettersom målene for tilhørende tiltak ikke i tilstrekkelig grad kan nås av medlemsstatene, da nasjonale tiltak på dette området enten vil medføre konkurransevridning eller påvirke rekkevidden av fonogramprodusentens eneretter som er definert i regelverket til Unionen, og derfor kan nås bedre på unionsplan, kan Unionen treffe tiltak i samsvar med nærhetsprinsippet i artikkel 5 i traktaten om Den europeiske union. I samsvar med forholdsmessighetsprinsippet fastsatt i nevnte artikkel går dette direktiv ikke lenger enn det som er nødvendig for å nå disse målene.

22) I samsvar med nr. 34 i den tverrinstitusjonelle avtalen om bedre regelverksutforming[8] , oppmuntres medlemsstatene til, både i egen og Unionens interesse, å utarbeide og offentliggjøre egne tabeller som så langt det er mulig viser sammenhengen mellom dette direktiv og tiltakene for innarbeiding av dette direktiv i nasjonal lovgivning, og å offentliggjøre dem.

VEDTATT DETTE DIREKTIV:

Artikkel 1

Endringer av direktiv 2006/116/EF

I direktiv 2006/116/EF gjøres følgende endringer:

1) I artikkel 1 tilføyes følgende nummer:

«7. Vernetiden for et musikkstykke med tekst skal opphøre 70 år etter at den lengstlevende av følgende personer er død, uansett om disse personene er utpekt som medinnehavere av opphavsretten: tekstforfatteren og komponisten av musikkstykket, forutsatt at begge bidragene spesifikt ble skapt til det respektive musikkstykket med tekst.»

2) I artikkel 3 gjøres følgende endringer:

a) I nr. 1 skal annet punktum lyde:

«Dersom

et opptak av framføringen i en annen form enn et fonogram lovlig utgis eller lovlig offentliggjøres innenfor dette tidsrommet, skal imidlertid rettighetene opphøre 50 år etter datoen for første lovlige utgivelse eller første lovlige offentliggjøring, avhengig av hvilken dato som kommer først.

et opptak av framføringen i form av et fonogram lovlig utgis eller lovlig offentliggjøres innenfor dette tidsrommet, skal imidlertid rettighetene opphøre 70 år etter datoen for første lovlige utgivelse eller første lovlige offentliggjøring, avhengig av hvilken dato som kommer først.»

b) i annet og tredje punktum i nr. 2 endres «50» til «70»,

c) Følgende punkter skal innsettes:

«2a. Dersom fonogramprodusenten 50 år etter lovlig utgivelse av fonogrammet, eller dersom slik utgivelse ikke har funnet sted, 50 år etter lovlig offentliggjøring, ikke tilbyr et tilstrekkelig antall eksemplarer av opptaket for salg, eller ikke gjør det tilgjengelig, enten trådløst eller via kabel, på en slik måte at allmennheten kan få tilgang til dem fra et selvvalgt sted og på et selvvalgt tidspunkt, kan den utøvende kunstneren oppheve avtalen der kunstneren har overført eller overdratt sin rett til opptaket av en framføring til en fonogramprodusent (heretter kalt «overførings- og overdragelsesavtale»). Retten til å oppheve overførings- og overdragelsesavtalen kan utøves dersom produsenten innen ett år etter at den utøvende kunstneren har meddelt at han ønsker å si opp overførings- og overdragelsesavtalen i henhold til forrige punktum, ikke utfører de utnyttinger som er omhandlet i nevnte punktum. Den utøvende kunstner kan ikke frasi seg opphevelsesretten. Dersom et fonogram inneholder opptak av flere utøvende kunstneres felles framføringer, kan de oppheve overførings- og overdragelsesavtalen i samsvar med gjeldende nasjonal lovgivning. Dersom avtalen om overføring og overdragelse oppheves i henhold til dette nummer, opphører fonogramprodusentens rett til fonogrammet.

2b. Dersom en overførings- eller overdragelsesavtale gir den utøvende kunstneren rett til å kreve et engangsvederlag, har den utøvende kunstneren rett til et årlig supplerende vederlag fra fonogramprodusenten for hvert hele år umiddelbart etter det femtiende året etter lovlig utgivelse av fonogrammet, eller dersom slik utgivelse ikke har funnet sted, det femtiende året etter lovlig offentliggjøring. Den utøvende kunstner kan ikke frasi seg retten til årlige supplerende vederlag.

2c. Det samlede beløp som en fonogramprodusent skal legge til side for betaling av det årlige supplerende vederlaget nevnt i nr. 2b, skal tilsvare 20 % av inntektene fonogramprodusenten har hatt fra eneretten til spredning, reproduksjon og tilgjengeliggjøring av det aktuelle fonogrammet i året før nevnte vederlag utbetales, etter det femtiende året etter lovlig utgivelse av fonogrammet, eller dersom slik utgivelse ikke har funnet sted, det femtiende året etter lovlig offentliggjøring.

Medlemsstatene skal sikre at det kreves av fonogramprodusentene at de på anmodning gir de utøvende kunstnere som har rett til det årlige supplerende vederlaget nevnt i nr. 2b, de opplysninger som kan være nødvendige for å sikre betaling av vederlaget.

2d. Medlemsstatene skal sikre at retten til å motta et årlig supplerende vederlag som nevnt i nr. 2b, forvaltes av rettighetshaverorganisasjoner.

2e. Dersom en utøvende kunstner har rett til periodiske utbetalinger, skal verken forhåndsbetalinger eller kontraktsmessige fradrag trekkes fra betalinger til den utøvende kunstneren etter det femtiende året etter lovlig utgivelse av fonogrammet, eller dersom slik utgivelse ikke har funnet sted, det femtiende året etter lovlig offentliggjøring.»

3) I artikkel 10 tilføyes følgende nummer:

«5. Artikkel 3 nr. 1-2e med den ordlyd som er gjeldende 31. oktober 2011, får anvendelse på opptak av framføringer og fonogrammer hvis utøvende kunstner og fonogramprodusent fortsatt, som følge av disse bestemmelsene i den ordlyd som er gjeldende 30. oktober 2011, er beskyttet 1. november 2013, og på opptak av framføringer og fonogrammer som skapes etter denne dato.

6. Artikkel 1 nr. 7 får anvendelse på musikkstykker med tekst der minst musikkstykket eller teksten er vernet i minst én medlemsstat 1. november 2013, og på musikkstykker med tekst som skapes etter denne dato.

Første ledd i dette nummer berører ikke utnyttinger som har funnet sted før 1. november 2013. Medlemsstatene skal vedta de nødvendige bestemmelser for å verne særlig tredjemanns ervervede rettigheter.»

4) Ny artikkel 10a skal lyde:

«Artikkel 10a

Overgangsbestemmelser

1. Med mindre annet er angitt i kontrakten skal en avtale om overføring eller overdragelse som er inngått før 1. november 2013, anses å fortsatt være gjeldende etter det tidspunkt når den utøvende kunstneren, som følge av artikkel 3 nr. 1 med den ordlyd som er gjeldende 30. oktober 2011, ikke lenger ville være vernet.

2. Medlemsstatene kan beslutte at avtaler om overføring eller overdragelse som fastsetter at utøvende kunstnere har rett til periodiske utbetalinger, og som er inngått før 1. november 2013, kan endres etter det femtiende året etter lovlig utgivelse av fonogrammet, eller dersom slik utgivelse ikke har funnet sted, det femtiende året etter lovlig offentliggjøring.»

Artikkel 2

Innarbeiding i nasjonal lovgivning

1. Medlemsstatene skal innen 1. november 2013 sette i kraft de lover og forskrifter som er nødvendige for å etterkomme dette direktiv. De skal umiddelbart underrette Kommisjonen om dette.

Disse bestemmelsene skal, når de vedtas av medlemsstatene, inneholde en henvisning til dette direktiv, eller det skal vises til direktivet når de kunngjøres. Nærmere regler for henvisningen fastsettes av medlemsstatene.

2. Medlemsstatene skal oversende Kommisjonen teksten til de viktigste internrettslige bestemmelser som de vedtar på det området dette direktiv omhandler.

Artikkel 3

Rapportering

1. Senest 1. november 2016 skal Kommisjonen framlegge for Europaparlamentet, Rådet og Den europeiske økonomiske og sosiale komité en rapport om anvendelsen av dette direktiv i lys av utviklingen av det digitale marked, ledsaget, om nødvendig, av et forslag til ytterligere endringer av direktiv 2006/116/EF.

2. Senest 1. januar 2012 skal Kommisjonen framlegge for Europaparlamentet, Rådet og Den europeiske økonomiske og sosiale komité en rapport med en vurdering av det eventuelle behovet for å forlenge vernetiden for utøvende kunstnere og produsenter i den audiovisuelle sektoren. Dersom det er nødvendig, skal Kommisjonen framlegge et forslag til ytterligere endringer av direktiv 2006/116/EF.

Artikkel 4

Ikrafttredelse

Dette direktiv trer i kraft den 20. dag etter at det er kunngjort i Den europeiske unions tidende.

Artikkel 5

Mottakere

Dette direktiv er rettet til medlemsstatene.

Utferdiget i Strasbourg, 27. september 2011.

For Europaparlamentet

For Rådet

J. BUZEK

M. DOWGIELEWICZ

President

President

Fotnoter

1)

EUT L 265 av 11.10.2011, s. 1.

2) Ingen forfatningsrettslige krav angitt.][Forfatningsrettslige krav angitt.]

3) EUT C 182, 4.8.2009, s. 36.

4) Europaparlamentets holdning av 23. april 2009 (EUT C 184 E av 28.8.2008, s. 331) og rådsbeslutning av 12. september 2011.

5) EUT L 372, 27.12.2006, s. 12.

6) EFT L 167, 22.6.2001, s. 10.

7) EUT L 376, 27.12.2006, s. 28.

8) EUT C 321, 31.12.2003, s. 1.