Meld. St. 26

(2018–2019)
Melding til Stortinget

Eksport av forsvarsmateriell fra Norge i 2018, eksportkontroll og internasjonalt ikke-spredningssamarbeid

Tilråding fra Utenriksdepartementet 7. juni 2019, godkjent i statsråd samme dag. (Regjeringen Solberg)

Dokumentet på regjeringen.no

Forklaring på varekategorier og forkortelser

A-materiell

Varekategori definert i retningslinjer for Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksport av forsvarsmateriell.

Forsvarsrelaterte varer og teknologi omfattes av Utenriksdepartementets liste I.

Omfatter våpen, ammunisjon og visse typer militært materiell. I tillegg omfattes annet materiell med strategisk kapasitet som vesentlig kan påvirke de militære styrkeforhold i nærområdet.

B-materiell

Varekategori definert i retningslinjer for Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksport av forsvarsmateriell. Forsvarsrelaterte varer og teknologi omfattes av Utenriksdepartementets liste I.

Omfatter øvrige forsvarsrelaterte varer som ikke har egenskaper eller bruksområder som definert for varekategori A.

Flerbruks-varer («dual use»)

Omfattet av Utenriksdepartementets liste II.

Varer og teknologi som er utviklet for sivile formål, men som er identifisert innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene til å ha viktige militære bruksområder.

Strategiske varer

En fellesbetegnelse på forsvarsmateriell, flerbruksvarer og andre sivile varer som anses å kunne ha en viktig militær anvendelse.

AG

Australia Group

Australia-gruppen (multilateralt eksportkontrollsamarbeid for kjemiske/biologiske våpen)

ATT

Arms Trade Treaty

FN-avtale om internasjonal handel med våpen

BTWC

Biological and Toxin Weapons Convention

Konvensjonen mot biologiske våpen

CWC

Chemical Weapons Convention

Kjemivåpenkonvensjonen

HCOC

Hague Code of Conduct against Ballistic Missile Proliferation

Haag-kodeksen mot spredning av ballistiske missiler

IAEA

International Atomic Energy Agency

Det internasjonale atomenergibyrået

ICT

Directive for Intra Community Transfers

Direktiv for forenklet lisensiering innenfor EØS

MTCR

Missile Technology Control Regime

Regimet for eksportkontroll av missilteknologi

NSG

Nuclear Suppliers Group

Gruppen av leverandørland for eksportkontroll av kjernefysisk materiale og relevante flerbruksvarer

NPT

Non-Proliferation Treaty

Ikke-spredningsavtalen for kjernefysiske våpen

OSSE

Organization for Security and

Cooperation in Europe (OSCE)

Organisasjonen for sikkerhet og

samarbeid i Europa

PSI

Proliferation Security Initiative

Initiativet for spredningssikkerhet

PST

Politiets sikkerhetstjeneste

SIPRI

Stockholm International Peace Research Institute

Stockholms fredsforskningsinstitutt

WA

The Wassenaar Arrangement on Export Control for Conventional Arms and

Dual-Use Goods and Technologies

Wassenaar-samarbeidet (multilateralt eksportkontrollsamarbeid for konvensjonelle våpen og flerbruksvarer)

1 Bakgrunn og sammendrag

Meldingen som nå legges frem redegjør for eksportkontrollen med strategiske varer og teknologi[1] , samt om omfanget av eksporten av våpen, ammunisjon og annet militært materiell, relatert teknologi og tjenester for militære formål (heretter forsvarsmateriell) i 2018.

Meldingen har blitt fremlagt årlig siden 1996 og er den 24. i rekken. Meldingen gir, i tillegg til informasjon om selve eksporten av forsvarsmateriell, en omfattende redegjørelse for regjeringens politikk på eksportkontrollområdet, om regelverket og om retningslinjene for Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksport av forsvarsmateriell. Graden av åpenhet har blitt betydelig styrket siden 1996. Regjeringen ønsker å bidra til mest mulig åpenhet om den strategiske eksportkontrollen for å gi kunnskap om denne delen av norsk forsvars- og sikkerhetspolitikk.

Norge har et omfattende og strengt regelverk for eksport av forsvarsmateriell. Årets melding inneholder en grundig omtale av eksportkontrollregelverket, særlig med sikte på å bidra til bedre innsikt i hvordan retningslinjene anvendes i behandlingen av lisenssøknader i Utenriksdepartementet.

Både forsvarsindustrien og eksportkontrollen er en integrert del av norsk forsvars- og sikkerhetspolitikk. Det er en målsetning å sikre en levedyktig forsvarsindustri, og dermed leveringssikkerhet for både Norges og alliertes forsvar. Samtidig består norsk forsvarsindustri av verdensledende teknologi- og kompetansebedrifter. Bedriftene er avhengige av å kunne eksportere og delta i internasjonalt utviklings- og produksjonssamarbeid. Regjeringen vil fortsatt legge til rette for at forsvarsbedriftene gis tydelige og forutsigbare vilkår og rammer for sin eksportaktivitet.

Utenriksdepartementet er ansvarlig myndighet for eksportkontrollen i Norge. Oppgavene omfatter politikkutvikling, lisensiering, informasjonsarbeid overfor industrien og deltakelse i et omfattende internasjonalt samarbeid. I tillegg har Politiets sikkerhetstjeneste (PST) og Tolletaten lovpålagte oppgaver når det gjelder varekontroll, håndhevelse, forebygging og etterforskning av brudd på eksportkontrollregelverket. Det nasjonale samarbeidet er avgjørende for å utøve en effektiv eksportkontroll og for å hindre spredning av varer og teknologi til masseødeleggelsesvåpen eller terrorformål.

Eksportkontrollen i Norge ble digitalisert i 2015. Utenriksdepartementet benytter søknads- og saksbehandlingssystemet E-lisens for behandling av søknader, henvendelser og rapporter knyttet til eksport av strategiske varer, ivaretakelse av omfattende bedriftssensitiv informasjon samt til kvalitetssikring av det omfattende materialet om den faktiske eksporten av forsvarsmateriell fra Norge.

Når det gis lisens for eksport av forsvarsmateriell og flerbruksvarer til militær bruk, settes det vilkår om kvartalsvis rapportering om den faktiske eksporten som finner sted på grunnlag av den enkelte lisens. Eksporten fremstilt i kapittel 9 er basert på eksportørenes rapporter om hvilke varer, hvilken teknologi og hvilke tjenester som faktisk er eksportert innenfor rammen av innvilgede lisenser.

Åpenhet om eksport av forsvarsmateriell

I tillegg til omtalen av regelverk og praktiseringen av Utenriksdepartementets retningslinjer, gir fremstillingen i kapittel 9 av eksporten og informasjonen om avslag på lisenssøknader i de enkelte årene, betydelig åpenhet om eksporten av forsvarsmateriell fra Norge.

Fremstillingene følger i hovedsak samme format som i meldingene de siste årene.

Ved at de årlige meldingene behandles i Stortinget, gis det offentlig og parlamentarisk innsyn i praktiseringen av Utenriksdepartementets retningslinjer. Regjeringen viderefører praksisen med å konsultere Stortingets organer om særskilte saker.

I likhet med i 2018, vil Norges rapportering til ATT og et engelsk sammendrag av stortingsmeldingen også i 2019 gjøres offentlig.

Samtidig som Regjeringen ønsker å gi størst mulig åpenhet om eksporten av forsvarsmateriell fra Norge, må innsyn skje innenfor de begrensninger taushetsplikten i eksportkontrolloven setter. Loven pålegger enhver å gi Utenriksdepartementet den bistand som kreves for å kontrollere at bestemmelsene i loven og forskriftene blir fulgt. En slik plikt gjelder alle opplysninger som Utenriksdepartementet anser nødvendige for å kunne behandle lisenssøknader. En slik vid rett til innhenting av bedriftssensitiv informasjon har sitt motstykke i strenge taushetsbestemmelser i loven.

Figur 1.1 Utviklingen i eksporten av forsvarsmateriell 2008–2018

Om eksporten i 2018

Den samlede verdien av eksporten i 2018 var om lag 5,8 milliarder kroner, hvorav forsvarsrelaterte varer utgjorde i underkant av 4,8 milliarder. Av dette utgjorde A-materiell (i hovedsak våpen og ammunisjon) om lag 3,9 milliarder, og B-materiell (annet militært materiell) om lag 770 millioner kroner.

I 2018 var det en nedgang i verdien av eksporten av A-materiell på 17 %, og en økning i verdien av eksporten av B-materiell på 29 %. Verdien av eksport av flerbruksvarer omfattet av liste II til militær bruk økte med 22 % fra 2017 til 2018. Eksporten av forsvarsrelaterte tjenesteytelser, reparasjoner, produksjonsrettigheter og formidling, utgjorde i 2018 i underkant av 517 millioner kroner, i likhet med året før.

Sammenlignet med 2017 er det en nedgang i verdien av den samlede eksporten på 8 % i 2018.

Sammenlignet med 2017, var det i 2018 en total nedgang i verdien av eksporten av A- og B-materiell på ca. 600 millioner kroner. Det var en nedgang i eksporten til særlig Oman (en reduksjon på drøyt 1 milliard kroner), Polen (ca. 172 millioner kroner), Brasil (105 millioner kroner), Litauen (77 millioner kroner), Sveits (52 millioner kroner), Frankrike (44 millioner kroner), Storbritannia (44 millioner kroner), Nederland (38 millioner kroner), Indonesia (31 millioner kroner), Ungarn (24 millioner kroner) og De forente arabiske emirater (24 millioner kroner).

I samme periode var det økning i verdien av eksporten til særlig USA (en oppgang på ca. 613 millioner kroner), Thailand (108 millioner kroner), Australia (66 millioner kroner), Malaysia (60 millioner kroner), Tyskland (39 millioner kroner), Finland (24 millioner kroner), Italia (29 millioner kroner), Saudi-Arabia (25 millioner kroner)[2] og Kuwait (23 millioner kroner).

Detaljer om eksporten fremgår i meldingens tabell 9.3.

Medlemslandene i NATO, Sverige og Finland er de største mottakerne av forsvarsmateriell fra Norge. I 2018 utgjorde eksporten av A-materiell til NATO-land, Sverige og Finland omlag 78 % av den totale eksporten, mot 63 % i 2017. Eksporten av B-materiell til disse landene utgjorde ca. 62 % i 2018, mot om lag 80 % i 2017.

I 2018 ble det gitt 11 avslag på lisenssøknader for varer omfattet av liste I og liste II til militær sluttbruk.

Det er redegjort nærmere for eksporten og lisensavslagene i meldingens kapittel 9.

Regelverk og retningslinjer for kontrollen med eksport av strategiske varer

Kontrollen med eksport av strategiske varer er hjemlet i Lov av 18. desember 1987 om kontroll med strategiske varer, tjenester og teknologi m.v. (eksportkontrolloven).

Begrepet «strategiske varer» er en fellesbetegnelse for forsvarsmateriell og flerbruksvarer og er definert i eksportkontrolloven som «varer og teknologi som kan være av betydning for andre lands utvikling, produksjon eller anvendelse av produkter til militær bruk eller som direkte kan tjene til å utvikle et lands militære evne, samt varer som kan benyttes til å utøve terrorhandlinger».

Utenriksdepartementets forskrift av 19. juni 2013 om eksport av forsvarsmateriell, flerbruksvarer, teknologi og tjenester (eksportkontrollforskriften) utgjør det operative regelverket for departementets lisensierings- og kontrolloppgaver. Forskriften erstattet en tidligere forskrift fra 1989, og er siden regelmessig oppdatert, bl.a. for å sikre oppdaterte varelister og nødvendige hjemler til enhver tid. Utenriksdepartementet arbeider for tiden med å oppdatere forskriften for å gi bedre klarhet i hvordan immateriell teknologi, herunder kunnskapsoverføring, skal forstås.

Utenriksdepartementets retningslinjer for eksport av forsvarsmateriell baserer seg på Regjeringens erklæring av 11. mars 1959 og Stortingets vedtak av samme dato, hvor det bl.a. forutsettes at det skal gjøres grundige vurderinger av de utenriks- og innenrikspolitiske forhold i vedkommende område, og at Norge ikke vil tillate salg av våpen og ammunisjon til områder hvor det er krig eller krig truer, eller til land hvor det er borgerkrig. I 1997 samlet Stortinget seg enstemmig om at demokratiske rettigheter og respekt for grunnleggende menneskerettigheter i mottakerlandet også skal tas hensyn til.

I 2014 ble retningslinjene, etter en grundig gjennomgang, styrket og det ble innarbeidet en konsolidert liste av vurderingskriterier. Kriteriene omfatter EUs åtte kriterier for våpeneksport og artikkel 6 og 7 fra FNs våpenhandelsavtale ATT, og utdyper vurderingene som forutsettes i vedtaket fra 1959 og presiseringen i 1997. Retningslinjene gir også nærmere bestemmelser om lisensieringen av våpen og ammunisjon samt annet militært materiell, om delleveranser, om overføring av teknologi og produksjonsrettigheter, og om tjenesteytelser for militære formål. De styrkede retningslinjene ble tatt godt imot av både Stortinget og av sivilsamfunnet.

Stortingets vedtak fra 1959 og presisering i 1997 forutsetter en sammensatt og bred vurdering av om eksport av A-materiell overhodet skal tillates til et konkret mottakerland. Selv om kun demokratiske rettigheter og grunnleggende menneskerettigheter nevnes konkret i 1997-erklæringen, har man i praksis også vektlagt humanitærrettslige forhold.

I et skriftlig innspill i forbindelse med Meld. St. 19 (2017–2018) fra Norges Institusjon for menneskerettigheter (NIM), stilles det bl.a. spørsmål om hvorvidt Utenriksdepartementets praktisering av Stortingets 1959-vedtak utgjør en feilaktig innsnevring av rekkevidden av Arms Trade Treaty (ATT) artikkel 7. Dette er ikke riktig. Regjeringen er enig i NIMs presisering om at ATT gjelder for alle kriger og konflikter, og dette er også slik ATT praktiseres. Regjeringen anser seg bundet av både 1959-vedtaket og ATT som særlige avslagsgrunnlag.

Det er etablert praksis at Stortingets 1959-vedtak ikke rammer eksport til stater som intervenerer etter samtykke fra et lands lovlige myndigheter. Denne praksisen er siden 2015 forankret i de årlige meldingene til Stortinget. Stortingets vedtak fra 1959 og presisering i 1997 forutsetter en sammensatt og bred vurdering av søknader om lisens for eksport av forsvarsmateriell. Dette følger særlig av 1959-vedtakets formulering om at «det skal ved avgjørelsen legges vekt på de utenriks- og innenrikspolitiske vurderinger». Disse vurderingene er nærmere utdypet i 1997-presiseringen, samt de åtte kriteriene og ATT-artiklene 6 og 7 som inngår i retningslinjenes konsoliderte liste.

Retningslinjene ble senest oppdatert i mai 2019 for å tydeliggjøre hensynet til ATTs artikkel 7 ytterligere. Ved å ta referansen til de grunnleggende menneskerettighetene og humanitærretten direkte inn i den konsoliderte kriterielisten, er forpliktelsene i ATT artikkel 7 blitt ytterligere tydeliggjort. Innarbeidelsen av EUs åtte kriterier for våpeneksport og artiklene 6 og 7 fra ATT gjenspeiler grunnlaget for Utenriksdepartementets grundige og systematiske vurderinger rettet mot aktuelle utenriks- og innenrikspolitiske hensyn, grunnleggende menneskerettigheter, humanitærretten og risiko knyttet til avledning av forsvarsmateriell eller intern undertrykking i behandling av søknader om eksport.

Det legges stor vekt på å sikre at regelverk og retningslinjer til enhver tid er oppdatert og ivaretar den teknologiske og sikkerhetspolitiske utviklingen. Dette viser seg bl.a. ved at forskrift og retningslinjer gjennomgås og oppdateres regelmessig.

Det er et grunnleggende prinsipp at beslutninger om å tillate eksport av forsvarsmateriell eller avslå lisenssøknader, er et suverent nasjonalt anliggende. Samtidig er det vokst frem et betydelig samarbeid mellom land om kontroll av handel med våpen og annet militært utstyr, blant annet gjennom FNs våpenhandelsavtale ATT. Likevel er det fortsatt slik at nasjonale interesser og vurderinger gjør at beslutninger om å eksportere eller ikke kan falle ulikt ut, selv om i utgangspunktet likesinnede land har samme regelverk og forpliktelser.

I Meld. St. 8 (2012–2013), Meld. St. 49 (2012–2013), Meld. St. 8 (2014–2015) og Meld. St. 8 (2015–2016) ble det redegjort grundig for departementets arbeid med å styrke retningslinjene. Den konsoliderte listen ble særlig omtalt i Meld. St. 8 (2014–2015) og Meld. St. 8 (2015–2016).

Det redegjøres grundig for regelverket og retningslinjene i meldingens kapittel 3.

Departementets praktisering av retningslinjene

I denne meldingen redegjøres det for Utenriksdepartementets behandling av lisenssøknader. Vurderingene som foretas med hensyn til retningslinjene er omfattende og grundige. Departementet har tilgang til omfattende nasjonal og internasjonal informasjon, herunder fra informasjonsutvekslingen i multilaterale og regionale eksportkontrollregimer, bilaterale konsultasjoner med andre lands myndigheter, ambassadenes landrapporter, samt rapporter fra internasjonale organisasjoner og ikke-statlige organisasjoner.

Det er lagt vekt på å omtale den konsoliderte kriterielisten, særlig betydningen av de grunnleggende menneskerettighetene og den internasjonale humanitærretten. Dette er vurderinger og forpliktelser som følger direkte av kriterium 2 (K2) og ATTs artikkel 7. Dersom en søknad om eksport vurderes å være i strid med retningslinjene, herunder humanitærretten, vil lisens avslås.

Regjeringen er opptatt av å videreføre et eksportkontrollregelverk som er strengt, tydelig og forutsigbart. Utenriksdepartementets retningslinjer spiller en viktig rolle ved å gi bedre forståelse for og forutsigbarhet rundt den behandlingen lisenssøknader for forsvarsmateriell er gjenstand for.

Regjeringen ønsker å videreføre den etablerte strenge «føre-var»-linjen. Denne «føre-var»-linjen innebar bl.a. suspensjon av A-materiell til De forente arabiske emirater og en lavere terskel for å avslå B-materiell og flerbruksvarer til militær bruk i desember 2017, samt stans i lisensiering av B-materiell og flerbruksvarer for militær bruk til Saudi-Arabia i november 2018. Tiltakene ble iverksatt i en meget alvorlig og uoversiktlig situasjon, selv om det ikke foreligger informasjon om at norsk forsvarsmateriell var avledet for bruk til Jemen. Norge står i en helt annen situasjon enn mange andre vestlige land, siden vi aldri har tillatt eksport av A-materiell til Saudi-Arabia.

Dokumentasjonen som kreves ved søknad om eksport av henholdsvis A-materiell og B-materiell, er grundig beskrevet i retningslinjene. Kravet til sluttbruk- og sluttbrukerdokumentasjon vil variere i henhold til det aktuelle mottakerlandet og typen utstyr som søkes eksportert. Kravene til dokumentasjon har ligget fast siden retningslinjene ble offentliggjort i 1992, med unntak av en innskjerping i kravene ved at det siden 2014 er stilt krav om myndighetsbekreftet sluttbrukererklæring med reeksportklausul ved eksport av A-materiell til land som omfattes av landgruppe 2. Spørsmålet om sluttbrukerdokumentasjon omtales nærmere i kapittel 3.

Norge har gjennom flere år arbeidet internasjonalt for å fremme en felles norm for sluttbrukererklæringer innenfor NATO og Wassenaar-samarbeidet. I Wassenaar samarbeider 42 land med kapasitet til å produsere og eksportere våpen og militært materiell samt relevant høyteknologi, om kontrollstandarder for gjennomføring i sin nasjonale eksportkontroll på dette området. Så langt har det ikke vært mulig å få oppslutning om dette initiativet. Årsaken til manglende oppslutning er sannsynligvis at prinsippet om nasjonal suverenitet når det gjelder våpeneksport, står sterkt. Regjeringen vil fortsette å arbeide for enighet om felles format for sluttbrukererklæringer med re-eksportklausul, bl.a. ved å arbeide innenfor ATT.

Tydelighet og tilgjengelighet

Regjeringen legger stor vekt på at regelverket og retningslinjene er oppdaterte og tydelige.

Utenriksdepartementet vurderer fortløpende om regelverket eller retningslinjene må oppdateres for å tilpasses politisk og teknologisk utvikling, samtidig som næringslivet har mest mulig stabile rammebetingelser og samme vilkår som utenlandske konkurrenter.

Regjeringen mener at kjeden med lov, forskrift og retningslinjer, er en modell som sikrer grunnlaget for en dynamisk og ansvarlig eksportkontroll.

Regjeringen er opptatt av et mest mulig tilgjengelig regelverk, og vil bidra til bedre innsikt i hvordan retningslinjene praktiseres. Samtidig er det snakk om komplekse og sensitive spørsmål, både når det gjelder nasjonale interesser og internasjonale forpliktelser.

De årlige meldingene til Stortinget gir informasjon om eksporten som har funnet sted i de enkelte årene. Denne informasjonen reflekterer hvordan retningslinjene er praktisert over tid. Utenriksdepartementet arbeider også aktivt med informasjon til både næringslivet, forskningsmiljøer og sivilt samfunn om eksportkontrollregelverket, praktiseringen av dette og anvendelsen av retningslinjene. Dette skjer gjennom årlige informasjonsseminarer med industrien og møter med enkeltaktører om eksportkontrollen ved behov, samt gjennom en mest mulig informativ hjemmeside. Formålet er også å bidra til en mest mulig informert offentlig debatt om kontrollen med eksport av forsvarsmateriell. Stortingsmeldingene bidrar til dette.

Det redegjøres nærmere for disse spørsmålene i kapittel 3.

Sanksjonsregimer og restriktive tiltak

Utenriksdepartementet er gitt fullmakt til å gjennomføre sanksjoner og restriktive tiltak i Norge. Sanksjoner som er vedtatt av FNs sikkerhetsråd, samt EUs tiltaksregimer eller andre internasjonale ikke-militære tiltak som Norge har sluttet opp om, gjennomføres som hovedregel ved egne forskrifter.

Visse typer tiltak, blant annet reiserestriksjoner og våpenembargo, gjennomføres i utlendingsregelverket eller med hjemmel i den alminnelige eksportkontrollovgivningen. Det er derfor bare i noen av sanksjons- og tiltaksforskriftene at våpenembargo uttrykkelig er nevnt.

Utenriksdepartementet følger utviklingen løpende, og legger stor vekt på å informere næringslivet om eventuelle endringer i det norske sanksjonsregelverket.

Sanksjons- og tiltaksregimene, spesielt de som angår Russland, Iran og Nord-Korea, er nærmere omtalt i kapittel 5.

Eksport av flerbruksvarer

Flerbruksvarer er varer som opprinnelig er utviklet for sivil bruk, men som kan ha viktige militære bruksområder. I hovedsak er dette knyttet til varer eller teknologi som kan brukes i forbindelse med utvikling, fremstilling, produksjon eller bruk av masseødeleggelsesvåpen og leveringsmidler for slike våpen. Slike varer er omfattet av eksportkontrollforskriftens liste II og er lisenspliktige. Utenriksdepartementets liste II beskriver flerbruksvarer som er lisenspliktige og baserer seg på varelistene som er vedtatt innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene som Norge deltar i. Hensikten med å kontrollere flerbruksvarer er å hindre at slike varer brukes i programmer for masseødeleggelsesvåpen (MØV). Innenfor regimene utveksles bl.a. omfattende informasjon om MØV-aktiviteter, herunder anskaffelsesforsøk. Denne informasjonen er et viktig grunnlag i regimelandenes nasjonale eksportkontroll.

Lisenssøknader for flerbruksvarer til konvensjonell militær bruk, behandles i henhold til retningslinjenes bestemmelser om eksport av B-materiell. Ikke-listede varer, det vil si varer som ikke er lisenspliktige etter liste I eller liste II, kan i enkelte tilfeller underlegges lisensplikt. Disse generalklausulene er hjemlet i eksportkontrollforskriftens § 7.

Meldingens kapittel 6 redegjør nærmere for kontrollen med flerbruksvarer, og i kapittel 8 redegjøres det nærmere for de multilaterale eksportkontrollregimene.

Utenriksdepartementets oppgaver og nasjonalt samarbeid om eksportkontroll

Som ansvarlig myndighet for eksportkontroll, har Utenriksdepartementet ansvar for politikkutvikling, regelverk, retningslinjer, lisensiering, informasjonsarbeid og Norges deltakelse i et omfattende multilateralt samarbeid om eksportkontrollen med strategiske varer og teknologi. Det er etablert et nært samarbeid med Politiets sikkerhetstjeneste (PST) og Tolletaten, som også har lovpålagte oppgaver knyttet til eksportkontroll, samt med Etterretningstjenesten, Forsvarets forskningsinstitutt (FFI) og Direktoratet for strålevern og atomsikkerhet.

Informasjon om eksportkontroll og dialog med relevant næringsliv og teknologimiljøer er en prioritert oppgave for Utenriksdepartementet. I tillegg driver PST, i tråd med sine lovpålagte oppgaver på området, forebyggende virksomhet i form av dialog med bedrifter og teknologimiljøer om eksportkontroll. Denne forebyggende dialogen omfatter også utdannings- og forskningsinstitusjoner og retter seg mot risiko forbundet med overføring av kunnskap knyttet til visse sensitive teknologier.

For å sikre en effektiv og målrettet nasjonal kontroll, er det viktig at etater som er involvert i eksportkontrollen deltar i de internasjonale eksportkontrollregimenes ekspertmøter. I disse møtene fastsettes blant annet endringer i kontrollistene, og det utveksles informasjon om spredningstrender og –aktiviteter, samt om andre lands erfaringer og utfordringer innenfor eksportkontroll.

Regjeringen er opptatt av at det nasjonale eksportkontrollsamarbeidet prioriteres av alle involverte etater og at disse har nødvendige ressurser til i fellesskap å utøve en effektiv eksportkontroll. Slik kan Norge sikre en ansvarlig forsvarsmaterielleksport, samt bidra til å hindre spredning av varer og teknologi til bruk i MØV eller til terrorformål fra Norge.

Internasjonalt samarbeid om eksportkontroll og ikke-spredning

Kapittel 8 redegjør for det omfattende internasjonale arbeidet knyttet til eksportkontroll og ikke-spredning. Selv om spørsmål om eksport av forsvarsmateriell er underlagt nasjonal beslutning, har det vokst frem et økende samarbeid også på dette området, særlig innenfor FN, EU og Wassenaar-samarbeidet (WA).

Kontrollen med flerbruksvarer for å hindre spredning av masseødeleggelsesvåpen baserer seg på samarbeidet innenfor fire multilaterale eksportkontrollregimer, som retter seg mot å etablere høye kontrollstandarder for eksport av kjernefysiske varer, kjemiske og biologiske varer og substanser, samt varer som kan brukes i ballistiske missiler og andre leveringssystemer for MØV. Det pågår løpende forhandlinger om varelister, retningslinjer og formater for informasjonsutveksling. Norge deltar aktivt i dette arbeidet, som støtter opp under våre internasjonale forpliktelser på ikke-spredningsområdet, som Ikke-spredningsavtalen for kjernevåpen (NPT), Det internasjonale atomenergibyrået (IAEA) samt konvensjonene om forbud mot kjemiske og biologiske våpen. Norge går inn i IAEAs styre høsten 2019, og vil bl.a. arbeide aktivt for å fremme byråets arbeid.

Tilsynskonferansen for Ikke-spredningsavtalen (NPT) finner sted våren 2020. Det mest konstruktive sporet i arbeidet for kjernefysisk nedrustning er verifikasjon av nedrustning. Her har Norge tatt internasjonalt lederskap, både gjennom teknisk og politisk arbeid. Prosessen bidrar til tillitsbygging i en polarisert tid.

I 2016 tok Norge initiativ til en resolusjon i FN som opprettet en mellomstatlig ekspertgruppe, med mandat til å vurdere hvordan verifikasjon kan fremme nedrustning. Norge ledet gruppen som besto av 25 land, deriblant sju kjernevåpenmakter og land som støtter forbudstraktaten. Gruppen ble i april 2019 enig om en sluttrapport. Det er et stort steg i riktig retning at dette arbeidet nå har en solid forankring i FN-systemet for det arbeidet Norge har ledet an internasjonalt siden 2007. Gruppen anerkjenner at verifikasjon er avgjørende for kjernefysisk nedrustning og for å nå målet om en verden uten kjernevåpen.

Gruppen konkluderte med at det er behov for mer arbeid, og Norge vil ta dette videre høsten 2019 under FNs Generalforsamling.

I de senere årene har spredningsfaren forbundet med immateriell teknologi og kunnskapsoverføring stått stadig høyere på dagsordenen i eksportkontrollregimene. Det er en økende erkjennelse av at spredning av uønskede militære aktiviteter skjer gjennom at visse land systematisk søker å bygge egen teknologisk kunnskap. Som en følge av at teknologilands eksportkontroll har blitt stadig mer sofistikert, har det blitt vanskeligere for spredningsland å få tak i teknologi og innsatsvarer til MØV-aktiviteter. Teknologioverføring i form av kunnskap kan være utfordrende å kontrollere. Utenriksdepartementet vil vurdere hvordan kontrollen med immateriell teknologi i form av kunnskapsoverføring kan styrkes og defineres tydeligere i eksportkontrollforskriften. Det er redegjort nærmere for denne kontrollen i kapittel 3.

Norge tar over formannskapet for Haag-kodeksen mot spredning av ballistiske missiler (HCOC) i perioden 2019–2020. Norge vil legge vekt på å føre aktiv dialog med land som hittil ikke har sluttet seg til kodeksen. Gjennom dialog og informasjonsaktiviteter ønsker Norge å fremme større forståelse for HCOC som et bidrag til internasjonal sikkerhet og stabilitet. Det norske formannskapet er med på å bekrefte Norge som en ansvarlig partner i det multilaterale ikke-spredningsarbeidet.

Innenfor Initiativet for spredningssikkerhet (PSI) jobber Utenriksdepartementet sammen med flere departementer og etater om en nasjonal beredskapsplan for å håndtere situasjoner for å avskjære transport av varer knyttet til masseødeleggelsesvåpen eller leveringsmidler.

FNs handelsavtale om våpen

Avtalen om våpenhandel ble vedtatt av FNs generalforsamling 2. april 2013, og trådte i kraft 24. desember 2014. Avtalen (Arms Trade Treaty, ATT) er den første juridisk bindende avtalen som regulerer internasjonal våpenhandel. Det er redegjort nærmere for avtalen i kapittel 8.

Spørsmålet om norsk gjennomføring ble vurdert før norsk tilslutning til ATT, og inngikk i Prop. 186 S (2012–2013) til Stortinget om samtykke til ratifikasjonen. Her fremgår det at gjennomføring av avtalen ikke krever lov- eller forskriftsendringer. Den sentrale forpliktelsen for Norge er at bestemmelsene i ATT, ikke minst artiklene 6 og 7, faktisk overholdes.

Etter at traktaten var ratifisert, foretok Utenriksdepartementet en grundig gjennomgang av det samlede regelverket. Gjennomgangen bekreftet de vurderingene som inngikk i Prop. 186 S (2012–2013). ATT er i seg selv en juridisk bindende avtale for Norge. Ved å innarbeide ATT-artiklene 6 og 7 og de åtte kriteriene som følger av EUs adferdskodeks for våpeneksport i en konsolidert kriterieliste i retningslinjene var hensikten å sikre at forpliktelsene faktisk blir gjennomført på grunnlag av et ryddig, helhetlig og forutsigbart regelverk. På denne måten gis det innsikt i alle vurdereringer og hensyn som faktisk inngår i behandlingen av søknader om eksportlisens for forsvarsmateriell. Den konsoliderte listen er delt opp i kriterier som skal tas hensyn til i en helhetlig vurdering og hvilke som gir særlig avslagsgrunnlag, som bl.a. ATT-artiklene 6 og 7.

I Meld. St. 5 (2017–2018) ble spørsmålet om gjennomføring av ATT-artiklene 6 og 7 grundig omtalt. Regjeringen ønsker å videreføre den konsoliderte listen i retningslinjene og på denne måten sikre gjennomføring på en god, forutsigbar og helhetlig måte.

Regjeringen har registrert utspill som kan antyde at avtalen er under press. Norge vil legge stor vekt på å styrke universell oppslutning om avtalen, og bidra til styrking og effektiv implementering av den.

2 Åpenhet om eksport av forsvarsmateriell

Dette er 24. gang regjeringen redegjør for sin politikk på eksportkontrollområdet overfor Stortinget, samt om omfanget av den faktiske eksporten av forsvarsmateriell. Norge var blant de første landene som utviste åpenhet på dette området, og ligger stadig i det internasjonale tetsjiktet når det gjelder å gi innsyn, både i regjeringens politikk og om den faktiske eksporten.

Fremstillingen av eksporten og informasjonen om avslag på lisenssøknader i de enkelte årene bidrar til åpenhet om Utenriksdepartementets praktisering av retningslinjene for behandling av søknader om eksport av forsvarsmateriell og tilhørende teknologi, samt for tjenester for militære formål.

Siden den første meldingen ble fremlagt i 1996 har åpenheten utviklet seg betydelig. Meldingens kapittel 9 om omfanget av selve eksporten følger i hovedsak samme format som i meldingene de siste årene. Den faktiske eksporten som har funnet sted fremstilles i 14 tabeller og figurer.

De årlige meldingene behandles i Stortinget. Dette sikrer ytterligere offentlig og parlamentarisk innsyn i praktiseringen av Stortingets vedtak og vurderingskriteriene som fremgår i Utenriksdepartementets retningslinjer. Dersom det i en enkeltsak vurderes å foreligge særskilte omstendigheter, vil regjeringen videreføre praksisen med å konsultere Stortingets organer særskilt.

Som et ytterligere åpenhetstiltak, vil Norges rapportering til ATT (FN-avtalen om handel med våpen og militært materiell) gjøres offentlig. Som i 2018, vil et engelsk sammendrag av stortingsmeldingen publiseres i 2019, og dermed være et konkret bidrag til å fremme større internasjonal åpenhet om våpeneksport.

Ved innvilgelse av lisens for eksport av forsvarsmateriell, stilles alltid vilkår om at eksportørene rapporterer om den faktiske utførselen som har funnet sted basert på de enkelte lisenser. Disse rapportene kvalitetssikres i Utenriksdepartementet og danner grunnlaget for fremstillingen av den faktiske eksporten av forsvarsrelaterte varer og av flerbruksvarer for militær bruk som har funnet sted i de enkelte årene. Kvalitetssikringen av rapportene opp mot de innvilgede lisensene er et omfattende arbeid, og medfører at de faktiske tallene først kan fremstilles etterskuddsvis. Den årlige handelsstatistikken fra Statistisk sentralbyrå (SSB) bygger derimot direkte på eksportørers egne utførselsdeklarasjoner, og anvender varekategorier som ikke er identiske med eksportkontrollens varelister. Det er årsaken til at SSBs og Utenriksdepartementets opplysninger ikke alltid er sammenfallende. I tillegg vil eventuelle feildeklareringer fra eksportørs side medføre feil i SSB-statistikken.

Det er Regjeringens ønske å gi størst mulig åpenhet om eksporten av forsvarsmateriell fra Norge. Samtidig må innsyn skje innenfor rammen av de begrensninger taushetsplikten i eksportkontrolloven setter. Loven pålegger enhver å gi Utenriksdepartementet den bistand som kreves for å kontrollere at bestemmelsene i loven og forskriftene blir fulgt. En slik plikt gjelder alle opplysninger som Utenriksdepartementet anser nødvendige for å kunne behandle lisenssøknader. I en avgjørelse i Høyesterett 13. mai 2019 om rekkevidden av informasjonsplikten, ble det slått fast at en eksportør også har ansvar for å korrigere eventuelle feil eller gi informasjon om eventuelle nye forhold knyttet til en lisenssøknad som er til behandling i Utenriksdepartementet. Den vide retten til innhenting av bedriftssensitiv informasjon har sitt motstykke i strenge taushetsbestemmelser i loven. Etter lovens § 2.4 har enhver taushetsplikt om det de får vite etter loven.

3 Regelverk og retningslinjer

Kontrollen med eksport av strategiske varer, teknologi og tjenester er hjemlet i lov og forskrift. I tillegg er det offentliggjort særskilte retningslinjer for Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksport av forsvarsmateriell, teknologi og tjenester for militære formål.

I henhold til Kgl. res. av 18. desember 1987 er departementet gitt myndighet til å utøve fullmakten som i eksportkontrolloven er tillagt Kongen. Dette innebærer bl.a. utarbeidelse av forskrifter og retningslinjer.

Figur 3.1 Oversikt over regelverk og retningslinjer

3.1 Eksportkontrolloven

Lov av 18. desember 1987 om kontroll med strategiske varer, tjenester og teknologi m.v. (eksportkontrolloven) er i hovedsak en fullmaktslov. Lovens formål fremgår i § 1, og er endret i 1990, 2005 og 2015. I tillegg til å hjemle kontroll av varer, teknologi og tjenesteytelser til militær bruk eller som direkte kan tjene til å utvikle et lands militære evne, har endringene utvidet formålet med eksportkontrollen til også å omfatte ytelser som kan benyttes til å utøve terrorhandlinger. I tillegg gir loven hjemmel til å kontrollere formidling mellom to tredjeland, både av forsvarsmateriell og av varer som kan anvendes i masseødeleggelsesvåpen og leveringssystemer for slike våpen. Loven gir også bestemmelser om taushetsplikt, vilkår for lisens, informasjonsplikt samt omfattende straffebestemmelser.

I St.meld. nr. 29 (2007–2008), St.meld. nr. 42 (2008–2009) og Meld. St. 21 (2009–2010) ble det redegjort grundig for lovens virkeområde og regler. Departementet anser at lovens korte og målrettede utforming gir tydelighet om selve formålet og virkeområdet, samt om hvilke straffebestemmelser som følger av brudd på lisens- og opplysningsplikten når det gjelder utførsel av strategiske varer, teknologi og tjenester for militært formål. Loven anses med dette å gi hjemler til å utøve kontrollen med eksporten av strategiske varer på en effektiv måte, også i lys av de utfordringene som dagens sikkerhetspolitiske situasjon representerer. Samtidig vil det alltid være fokus på lovens virkeområde, med sikte på å sikre at lovens bestemmelser gir de nødvendige hjemler til enhver tid.

3.2 Eksportkontrollforskriften

Utenriksdepartementets forskrift om eksport av forsvarsmateriell, flerbruksvarer, teknologi og tjenester av 19. juni 2013 (eksportkontrollforskriften) utgjør det operative hjemmelsverket for Utenriksdepartementets gjennomføring av den strategiske eksportkontrollen. Mens eksportkontrolloven gir vide hjemler for kontrollen, angir forskriften nærmere regler om selve lisensieringen og adgangen til å trekke tilbake, suspendere eller endre en tidligere innvilget lisens.

I 2012–2013 ble det gjort en bred gjennomgang av forskriften, som opprinnelig var fra 1989. Ny forskrift trådte i kraft 19. juni 2013. Bakgrunnen for den nye forskriften var et ønske om å klargjøre omfanget av lisensplikten, samt å sikre norsk gjennomføring av et EØS-relevant direktiv om lisensiering av visse forsvarsrelaterte varer innenfor EU/EØS.

En betydelig forbedring i den nye forskriften, var at selve kontrollistene[3] ble direkte innarbeidet i forskriften. EUs felles lister, som i realiteten er fremforhandlet i de multilaterale eksportkontrollregimene hvor Norge deltar, benyttes nå direkte i den norske forskriften. Innenfor EU gjøres et løpende og omfattende arbeid for å konsolidere de ulike regimenes lister, noe som gjør EUs felles lister brukervennlige for både eksportører og departementet. I tillegg følger Norge EUs syklus når det gjelder årlig oppdatering av listene i tråd med vedtak i regimene. Dette bidrar til å gi norske eksportører mest mulig like vilkår som eksportører i EU- og EØS-land. Forskriften er således gjenstand for årlige oppdateringer.

Det ble redegjort grundig for arbeidet med forskriften i Meld. St. 49 (2012–2013) og Meld. St. 8 (2014–2015).

Forskriften gir omfattende bestemmelser om omfanget av lisensplikten når det gjelder:

listeførte varer og tilhørende teknologi,

tjenesteytelser knyttet til listene, samt tjenester for øvrig som kan tjene til å utvikle et lands militære evne,

ikke-listede varer/teknologi og tjenester under nærmere angitte omstendigheter, og

formidling mellom to tredjeland.

I tillegg gir forskriften regler om:

unntak fra lisensplikten,

suspensjon, tilbaketrekning eller endring av lisenser,

adgang til å sette vilkår,

krav til sluttbrukererklæring, samt

administrative bestemmelser knyttet til eksportørens oppbevaringsplikt osv.

Forskriften inneholder omfattende regler om lisensplikten, men ikke normative kriterier for departementets saksbehandling. Retningslinjene for Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksport av forsvarsmateriell gir åpenhet om alle gjeldende vurderingskriterier og stortingsvedtak. Det redegjøres nærmere for retningslinjene nedenfor.

Departementet har som mål at forskriften skal være mest mulig tydelig og forståelig for eksportørene og offentligheten for øvrig. Det er viktig at omfanget av lisensplikten og øvrige bestemmelser er så tydelig beskrevet som mulig, og i tråd med gjeldende praksis og behovet for å sikre en tidsmessig eksportkontroll. I denne forbindelse er departementet i ferd med å vurdere forskriftsendringer på noen aktuelle områder. Et særlig aktuelt spørsmål gjelder kontroll med såkalt immateriell teknologi, dvs. overføring av kunnskap og informasjon. Dette er et tema som har stor oppmerksomhet i de multilaterale regimene. Det arbeides nå med å definere bedre i forskriften hva som menes med immateriell teknologioverføring, og dermed gi større innsyn i hva denne kontrollen omfatter.

Når det gjelder kontrollen med flerbruksvarer og andre sivile varer under gitte forhold, baserer denne kontrollen seg i hovedsak på informasjon om spredningstrender av masseødeleggelsesvåpen (MØV) og leveringssystemer for slike våpen. Denne kontrollen er nærmere omtalt nedenfor.

3.3 Kontroll med teknologi- og kunnskapsoverføring

Spredningsfaren forbundet med immateriell teknologi- og kunnskapsoverføring står høyt på dagsordenen innenfor det multilaterale eksportkontrollsamarbeidet.

Det norske eksportkontrollregelverket gir bl.a. hjemmel til å kontrollere teknologi, herunder immateriell teknologi, i form av overføring av kunnskap tilknyttet varer og teknologi som kan benyttes i alle typer MØV, leveringsmidler for MØV og konvensjonelle våpen. Myndighetenes muligheter til å kontrollere slike aktiviteter møter på nye og andre utfordringer enn ved kontrollen med eksport av fysiske varer. Utfordringen er særlig aktuell for norske forsknings- og utdanningsinstitusjoner som holder et høyt internasjonalt nivå innenfor fagområder som er relevante for eksportkontroll.

Det arbeides med å etablere målrettede, forebyggende tiltak og risikohåndtering rettet mot å hindre sensitiv kunnskapsoverføring fra Norge. Dette arbeidet retter seg i stor grad mot forebyggende informasjon og dialog med både utdanningsinstitusjoner, relevant næringsliv og teknologimiljøer. På denne måten bestrebes større årvåkenhet om spredningsrisiko forbundet med overføring av sensitiv teknologi og kunnskap. Utenriksdepartementet, i samarbeid med andre relevante etater, har også utarbeidet retningslinjer som er ment å være et hjelpemiddel ved utdanningsinstitusjonenes opptak og ansettelser av utenlandske personer. De forebyggende tiltakene som utføres av særlig Utenriksdepartementet og Politiets sikkerhetstjeneste, viser seg i en økende forståelse hos utdanningsinstitusjonene for kontrollen med teknologi- og kunnskapsoverføring.

I Meld. St. 25 (2010–2011), Meld. St. 8 (2012–2013), Meld. St. 49 (2012–2013), Meld. St. 8 (2015–2016) og Meld. St. 5 (2017–2018) ble det redegjort grundig om kontroll med kunnskapsoverføring til utenlandske studenter.

3.4 Utenriksdepartementets retningslinjer for eksport av forsvarsmateriell

I 1992 ble det for første gang publisert retningslinjer for Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksport av våpen, ammunisjon og annet militært materiell, samt teknologi og tjenester for militære formål. Disse erstattet de fortrolige retningslinjene fra 1989. Ved å offentliggjøre de nye retningslinjene, ønsket Regjeringen «å gi industrien en bedre forståelse av og innsyn i de rammebetingelser som den må innrette seg under. Retningslinjene vil således medføre økt forutsigbarhet, hvilket er av stor betydning ettersom utvikling, produksjon og markedsføring av militært materiell forutsetter langsiktig planlegging».

Det er fortsatt Regjeringens ønske å sikre at norske eksportører har mest mulig tydelige og forutsigbare rammevilkår for sin eksportaktivitet. I tillegg er det viktig at offentligheten får god informasjon om reglene som gjelder. Retningslinjene, sammen med redegjørelser om praktiseringen og åpenheten om selve eksporten i de årlige meldingene til Stortinget, bidrar til god innsikt i og forståelse for rammene for eksportkontrollen.

Grunnlaget for kontrollen med eksport av forsvarsmateriell baserer seg på Regjeringens erklæring av 11. mars 1959, hvor det bl.a. heter at:

«det skal ved avgjørelsen legges vekt på de utenriks- og innenrikspolitiske vurderinger, og hovedsynspunktet bør være at Norge ikke vil tillate salg av våpen og ammunisjon til områder hvor det er krig eller krig truer, eller til land hvor det er borgerkrig».

I vedtak av samme dato tar Stortinget «til etterretning den erklæring Statsministeren på vegne av Regjeringen har lagt frem. Stortinget vil sterkt understreke at eksport av våpen og ammunisjon fra Norge bare må skje etter en nøye vurdering av de uten- og innenrikspolitiske forhold i vedkommende område. Denne vurderingen må være avgjørende for om eksport skal finne sted».

I 1997 sluttet Stortinget seg enstemmig til en presisering av at «Utenriksdepartementets vurdering av disse forholdene omfatter en vurdering av en rekke politiske spørsmål, herunder spørsmål knyttet til demokratiske rettigheter og respekt for grunnleggende menneskerettigheter».

Regjeringen anser Stortingets vedtak som et bindende pålegg, og eksportkontrollen skal sikre at det blir fulgt. Det er forholdene på tidspunktet for eksport som er avgjørende.

Den pågående konflikten i Jemen har aktualisert vurderingen av forståelsen av «land hvor det er borgerkrig» jf. 1959-vedtaket. Norges selvpålagte restriksjoner gjennom 1959-vedtaket innebærer at vi ikke tillater eksport av våpen og ammunisjon til partene i en borgerkrig. Praksis har vært at stater som intervenerer etter samtykke fra et lands lovlige myndigheter, ikke anses omfattet av 1959-vedtaket. I denne forbindelse forutsettes det at forsvarsmateriell fra Norge utelukkende er for mottakerlandets eget forsvar.

Utenriksdepartementet fører en streng «føre-var»-linje, noe som senest har vist seg i suspensjon av lisenser og stans i lisensiering til Saudi-Arabia og De forente arabiske emirater (FAE) – selv om det ikke er holdepunkter for at norsk utstyr er avledet for bruk i strid med humanitærretten. Omfanget av eksporten til land i Midtøsten er nærmere omtalt i meldingens kapittel 9.

Stortingets 1959-vedtak og presisering i 1997 forutsetter en sammensatt og bred vurdering av om eksport av A-materiell overhodet skal tillates til et land, særlig grunnet formuleringen «de uten- og innenrikspolitiske forhold i vedkommende område». Selv om kun demokratiske rettigheter og grunnleggende menneskerettigheter nevnes konkret i 1997-vurderingen, har man i praksis også vektlagt humanitærrettslige forhold. Dersom det fastslås at et lands styrker ikke opptrer i tråd med krigens folkerett, for eksempel gjennom systematiske brudd på humanitærretten, vil salg av våpen og ammunisjon til landet være utelukket.

Den militærtekniske utviklingen siden 1959 har medført at de hensyn som Regjeringens erklæring og Stortingets vedtak tok utgangspunkt i, bare kan ivaretas gjennom en eksportregulering som favner videre enn det som umiddelbart følger av ordlyden til erklæring og vedtak. Retningslinjene gjelder derfor ikke bare ved behandling av søknader om eksportlisens for våpen og ammunisjon, men også for annet materiell, konstruert eller modifisert for militært formål, ved delleveranser, samt for teknologi og tjenesteytelser for militære formål.

I det norske systemet er det ikke etablert negative eller positive landlister. Retningslinjene definerer fire landgrupper og to varekategorier. Landgruppene angir nærmere regler om hvilke varekategorier som kan tillates eksportert til de enkelte gruppene.

Varekategori A omfatter våpen, ammunisjon og visse typer materiell, samt annet materiell med strategisk kapasitet som vesentlig kan påvirke de militære styrkeforhold utover nærområdet.

Varekategori B omfatter øvrige forsvarsrelaterte varer som ikke har de egenskaper eller bruksområder som definert for varekategori A. Det er også praksis å behandle eksport av flerbruksvarer til militær sluttbruk etter retningslinjenes bestemmelser om lisensiering av B-materiell.

Dersom en søknad om lisens ikke er forenlig med retningslinjene, vil lisens avslås uavhengig av om det dreier seg om A- eller B-materiell.

Skillet mellom A- og B-materiell går igjen i de fleste lands regelverk. Eksempelvis skilles det i Sverige mellom «krigsmateriell for strid» og «øvrigt krigsmateriell», og i Storbritannia mellom «lethal equipment» og «non-lethal equipment».

Våpen og ammunisjon har i sin natur også en strategisk betydning utover nærområdet, det vil si for annen bruk enn beskyttelse av egne grenser. Spørsmål om å åpne opp for å selge A-materiell til nye land er derfor gjenstand for særskilt regjeringsbehandling. Beslutninger om eksport av B-materiell tas i hovedsak på departementsnivå innenfor rammen av retningslinjene. Dette er prosedyrer som Regjeringen ønsker å videreføre.

Retningslinjene angir hvilke landgrupper som kan få motta hvilken varekategori, samt hvilken dokumentasjon som kreves. Hensikten med denne inndelingen er å gi forsvarsbedriftene størst mulig forutsigbarhet rundt muligheten til å få eksportlisens.

Retningslinjene definerer fire landgrupper:

Landgruppe 1 er allierte, nordiske og særlig nærstående land.

Landgruppe 2 er land som er godkjent som mottakere av A-materiell etter forutgående regjeringsbehandling.

Landgruppe 3 er land som bare kan få motta B-materiell.

Landgruppe 4 retter seg mot land som Norge ikke selger verken A- eller B-materiell til. Dette er bl.a. land som rammes av 1959-vedtaket eller som er gjenstand for våpenembargo.

Retningslinjene gir klare bestemmelser om krav til sluttbrukerdokumentasjon. Ved salg av forsvarsmateriell som ikke er delleveranser under myndighetsgodkjent samarbeidsavtale, kreves alltid sluttbrukerdokumentasjon før lisens kan innvilges.

3.4.1 Delleveranser

I regjeringens pressemelding av 28. februar 1992 i forbindelse med publiseringen av de første retningslinjene, het det bl.a. at «Eksport av varer, tjenester og teknologi til land som Norge har samarbeidsavtaler med, skal tillates dersom leveransen finner sted under et prosjekt som er godkjent av norske myndigheter med det hovedsiktemål å ivareta samarbeidslandenes egne forsvarsbehov. I slike tilfeller kan det ferdige produktet reeksporteres etter samarbeidslandets eksportkontrollregler, dersom det ikke fremstår som norsk. Denne bestemmelsen tar hensyn til det økende forsvarsmateriellsamarbeidet mellom vestlige land».

I forbindelse med at retningslinjene ble grundig gjennomgått i 2014, ble det besluttet å klargjøre og avgrense bestemmelsen i retningslinjenes punkt 6.2 om delleveranse under samarbeidsavtaler. Det heter nå at ved delleveranser under samarbeidsavtaler, kan det påregnes at norske myndigheter normalt vil godkjenne samarbeidsavtaler med land og bedrifter i landgruppe 1 – dvs. NATO-land, nordiske land og noen få særlig nærstående land.

I retningslinjenes punkt 6 om eksport av deler (delleveranser) heter det som følger:

Definisjon: med delleveranser menes leveranser av varer som ikke har noen selvstendig funksjon.

Ved delleveranser under samarbeidsavtaler med bedrifter eller myndigheter i andre land, skal eksportlisens gis når avtalen er godkjent av norske myndigheter. Samarbeidsavtaler med land eller bedrifter i landgruppe 1 bør normalt godkjennes, såfremt de norske deler, delsystemer eller komponenter samordnes med deler fra andre leveringskilder, og at det ferdige produktet ikke fremstår som norsk. Det kan i disse tilfellene avstås fra dokumentasjon for sluttbruk av det ferdige produkt.

Ved delleveranser til prosjekter som ikke er myndighetsgodkjente, og der leveransen er basert på markedstilgjengelig teknologi og kundens produktbeskrivelse, skal lisens i alminnelighet innvilges til de land som ikke tilhører gruppe 4, dersom det ferdige produktet ikke fremstår som norsk. Det kan i disse tilfellene avstås fra dokumentasjon om sluttbruk.

Søknad om eksportlisens for delleveranser av annen type enn nevnt, skal behandles på samme måte som ved eksport av sluttproduktet.

Varene som faller inn under punkt 3 ovenfor, kan f.eks. være en pakning, kabel eller et deksel som ikke er spesielt utviklet eller modifisert for militær bruk, men basert på markedstilgjengelig teknologi og tilpasset et format som kunden ønsker.

Ved delleveranser som faller inn under punkt 4 ovenfor, vil en søknad behandles i tråd med retningslinjenes regler om eksport av enten A- eller B-materiell. Dersom sluttproduktet f.eks. er å anse som A-materiell, er det bestemmelsene om eksport av A-materiell som vil gjelde.

3.4.2 Den konsoliderte kriterielisten

EUs åtte atferdskriterier har siden 2010 utgjort et eget vedlegg til retningslinjene (vedlegg A-kriteriene). Kriteriene utdyper de vurderinger Utenriksdepartementet foretar når det gjelder en rekke politiske spørsmål, jfr. 1959-vedtaket og 1997-presiseringen. Det ble redegjort grundig for kriteriene i Meld. St. 21 (2009–2010).

I 2013 og 2014 foretok Utenriksdepartementet en omfattende gjennomgang av retningslinjene. 28. november 2014 ble de reviderte retningslinjene offentliggjort, og de åtte Vedlegg A-kriteriene[4] og de kriterier som følger av FNs våpenhandelsavtales (ATT) artikler 6 og 7 var innarbeidet direkte i en egen konsolidert liste. I mai 2019 ble retningslinjenes pkt. 2.3 bokstav b) justert for å tydeliggjøre hensynet til ATT artikkel 7 når det gjelder de grunnleggende menneskerettighetene og humanitærretten. På denne måten er kriteriene fremstilt på en samlet, tydelig og helhetlig måte.

Den konsoliderte kriterielisten kommer i tillegg til og utdyper Stortingets 1959-vedtak og presiseringen om menneskerettighetene i 1997. ATT omtales nærmere i meldingens kapittel 4.

I de oppdaterte retningslinjene fremkommer den konsoliderte kriterielisten under to ulike punkter: ett som gir særlige avslagsgrunnlag og ett som beskriver særlige vurderingskriterier som det skal tas hensyn til i en helhetlig vurdering.

Dette betyr at det ikke kan påregnes innvilget lisens når:

det er uforenlig med Norges internasjonale forpliktelser (jf. K1, og ATT artikkel 6),

det åpenbart er fare for at den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres kan bli brukt til intern undertrykking, til å krenke grunnleggende menneskerettigheter eller til å begå alvorlige brudd på internasjonal humanitærrett (jf. K2, og ATT artikkel 7),

eksport vil kunne fremprovosere eller forlenge væpnede konflikter eller forverre eksisterende motsetninger eller konflikter i den endelige bestemmelsesstaten (jf. K3),

det åpenbart er fare for at den påtenkte mottakeren vil bruke den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, til å angripe en annen stat eller tvinge gjennom territorialkrav med makt (jf. K4),

eksportørstaten har kunnskap om at det militære utstyret vil kunne bli brukt til å begå folkemord, forbrytelser mot menneskeheten eller krigsforbrytelser (jf. ATT artikkel 6),

det er overveiende sannsynlig at det militære utstyret vil innebære brudd på internasjonale regler om terrorisme og regler om transnasjonal organisert kriminalitet (jf. ATT artikkel 7).

Ved vurdering av søknader skal det tas særlig hensyn til:

den nasjonale sikkerheten i Norge, allierte og vennligsinnede land (jf. K5),

kjøperlandets atferd overfor verdenssamfunnet, særlig med hensyn til landets holdning til terrorisme, hvilke allianser det har inngått, og respekten for folkeretten (jf. K6),

risiko for at den militære teknologien eller det militære utstyret skal bli ulovlig omsatt i kjøperlandet eller reeksportert til en uønsket bruker eller bli anvendt til et uønsket formål (jf. K7),

forenligheten mellom eksporten av militær teknologi og militært utstyr og mottakerlandets økonomiske og tekniske evne, samtidig som det tas hensyn til at det er ønskelig at stater kan dekke sine legitime sikkerhets- og forsvarsbehov med minst mulig innsats av menneskelige og økonomiske ressurser til våpen (jf. K8),

risikoen for at eksporten av forsvarsmateriell kan bli brukt til å gjennomføre alvorlig kjønnsbasert vold eller vold mot kvinner og barn (jf. ATT artikkel 7).

Hensikten er å sikre at behandlingen av søknader om eksportlisens ivaretar de aktuelle utenriks- og innenrikspolitiske hensyn, herunder hensynet til menneskerettighetene og risikovurderinger knyttet til intern undertrykking, i forbindelse med eksport av militært utstyr.

Særlig aktuelt er K2, hvor det bl.a. heter at man «skal vurdere mottakerstatens holdninger til relevante prinsipper som er nedfelt i internasjonale menneskerettsinstrumenter» samt «mottakerstatens holdninger til relevante prinsipper som er nedfelt i internasjonale humanitærrettsinstrumenter…». I denne sammenheng heter det videre at man deretter skal «avstå fra å utstede eksportlisens når det er åpenbar fare for at den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, kan bli brukt til intern undertrykking» eller «kan bli brukt til å begå alvorlige brudd på internasjonal humanitærrett».

Videre fremgår det at intern undertrykking blant annet omfatter tortur og annen grusom, umenneskelig eller nedverdigende behandling eller straff, summariske eller vilkårlige henrettelser, forsvinninger, vilkårlig frihetsberøvelse og andre alvorlige brudd på menneskerettighetene og de grunnleggende friheter, som angitt i relevante internasjonale MR-instrumenter, herunder Verdenserklæringen om menneskerettighetene og den internasjonale konvensjonen om sivile og politiske rettigheter.

I EUs brukerveiledning om anvendelse av kriteriene, vises det bl.a. til at K2 gir noen kjernekonsepter for vurderingene. Med utgangspunkt i det aktuelle mottakerlandets holdning til relevante prinsipper nedfelt i internasjonale menneskerettighetsinstrumenter, skal man 1) avslå en eksportlisens når det er en uakseptabel risiko for at det militære utstyret eller teknologien kan være ment for intern undertrykking og 2) utøve særlig tilbakeholdenhet og forsiktighet ved innvilgelse av lisenser, og ta i betraktning det militære utstyret og teknologiens karakter, til land hvor FNs kompetente organer, EU eller Europarådet har fastslått at det skjer alvorlige brudd på menneskerettighetene. Med utgangspunkt i relevante prinsipper nedfelt i internasjonal humanitærrett, skal man 3) avslå eksportlisenser når det er en klar risiko for at det aktuelle militære utstyret eller teknologien kan bli brukt for utøvelse av alvorlige brudd på internasjonal humanitærrett.

Når det gjelder de relevante prinsippene i internasjonal humanitærrett, vises det i veiledningen til at vurderingene gjelder situasjoner med væpnet konflikt og således ikke kommer til anvendelse overfor et land som legitimt bruker makt til å forsvare seg, jf. FN-paktens artikkel 51. I henhold til paktens artikkel 51 har alle stater en iboende rett til individuelt eller kollektivt selvforsvar. I dette ligger bl.a. prinsipper om å respektere statenes legitime interesse i å anskaffe konvensjonelle våpen for å kunne hevde sin rett til selvforsvar, og for fredsbevarende operasjoner; og i å fremstille, eksportere, importere og overføre konvensjonelle våpen[5] .

I vurderingen av det militære utstyret eller teknologien som søkes eksportert, forutsetter EUs brukerveiledning om K2 at vilkårene for slike vurderinger skal skje i tråd med K1. Her heter det at det tiltenkte eksporterte utstyret og teknologien skal vurderes grundig, særlig opp mot risiko for intern undertrykking. Eksportlandet skal undersøke om det i relevante rapporter og informasjon foreligger bevis for at det samme utstyret er benyttet tidligere for interne undertrykkingsformål, samt vurdere om det er grunn til å tro at utstyret vil bli brukt eller omadressert for slik sluttbruk. Det vises eksplisitt til at slikt utstyr kan være pansrede personellkjøretøy, skuddsikre vester/hjelmer, samt kommunikasjons-, overvåkings- og avlyttingsutstyr.

Anvendelsen av den konsoliderte listen har ført til mer systematiske vurderinger av forhold som anses å falle inn under 1959-vedtakets understreking av at «eksport av våpen og ammunisjon fra Norge bare må skje etter en omhyggelig vurdering av de uten- og innenrikspolitiske forhold i vedkommende område….». Anvendelsen av listen har også konkretisert og synliggjort vurderingene som gjøres i departementet når det gjelder søknader om eksport av konkrete, militære varer og militær teknologi.

Kriteriene og ATT-bestemmelsene i retningslinjenes konsoliderte liste betinger at det foretas en særskilt vurdering av det konkrete utstyret som søkes eksportert og risikoen for at det konkrete utstyret er tenkt brukt i strid med kriteriene. Dersom det vurderes å foreligge en uakseptabel risiko for avledning til bruk i strid med retningslinjene, herunder brudd på folkeretten, vil lisens avslås uavhengig av om det dreier seg om A- eller B-materiell eller en flerbruksvare til militær bruk. Vurderinger knyttet til slik risiko gjennomføres med størst mulig aktsomhet for å sikre at eksport av alt norsk militært materiell eller flerbruksvarer, kun tillates i samsvar med retningslinjene. Dersom et mottakerland vurderes å rammes av 1959-vedtaket, vil eksport av enhver type militært materiell og av flerbruksvare for militær bruk avslås.

I Meld. St. 8 (2011–2012), Meld. St. 49 (2012–2013), Meld. St. 8 (2014–2015) og Meld. St. 8 (2015–2016) ble det redegjort grundig for departementets arbeid med å styrke retningslinjene.

Selv om de viktigste eksportlandene har sluttet seg til samme kriterier og standarder, foretas vurderinger og endelige beslutninger på nasjonalt plan. Beslutninger om å tillate en leveranse eller å avslå en lisenssøknad, kan derfor være ulik mellom landene. Alle land har nasjonale prinsipper og sikkerhetspolitiske interesser som veies opp mot kriteriene. For å fremme mest mulig lik forståelse og hindre at land undergraver hverandres beslutninger, utveksles det informasjon om avslag innenfor rammen av EUs adferdskodeks. Norge deltar i denne informasjonsutvekslingen, som gir viktig informasjon om anvendelsen av kriteriene i de ulike EU-landene.

3.4.3 Nærmere om departementets vurderinger

Departementets vurderinger av konkrete lisenssøknader innenfor rammen av retningslinjene er omfattende og grundige. I saker som involverer vurdering av risiko for brudd på folkeretten, vil det innhentes informasjon fra relevante avdelinger og fagseksjoner i departementet. Det benyttes også informasjon fra FN og andre relevante internasjonale organer og institusjoner, samt fra rapporter fremlagt av sivile organisasjoner.

Informasjonsutvekslingen innenfor rammen av multilateralt og regionalt eksportkontrollsamarbeid, bl.a. om lands avslag på lisens begrunnet i EU-kriteriene eller i nasjonal politikk, er en nyttig informasjonskilde når det gjelder departementets anvendelse av kriteriene i retningslinjenes konsoliderte liste. Informasjonen tas hensyn til i departementets lisensieringsarbeid. Selv om beslutninger om eksport av forsvarsmateriell tas på nasjonalt grunnlag, er det en forståelse om at samarbeidslandene tar hensyn til hverandres notifiserte avslag.

Dersom departementet mottar en lisenssøknad som sammenfaller med et annet lands avslag, skal departementet konsultere på bilateral basis for å avklare om det dreier seg om samme sak. Det forutsettes at «grunnleggende like» søknader skal avslås og at avslaget notifiseres. Denne forpliktelsen er særlig forankret i K1.

Når det gjelder vurderinger av risiko for bruk til interne undertrykkingsformål og til å begå alvorlige brudd på internasjonal humanitærrett (K2), samt den interne sikkerhetssituasjonen i et aktuelt mottakerland (K3), trekkes det også på ambassadenes landrapporter og relevante landrapporter utarbeidet av andre land eller internasjonale organisasjoner. I tillegg kan rapporter fra ikke-statlige organisasjoner som bl.a. Amnesty International eller Human Rights Watch, gi viktig informasjon i konkrete saker.

Regjeringens mener at dagens norske eksportkontrollregelverk er strengt, tydelig og at det samtidig gir god forutsigbarhet. Retningslinjene danner et ansvarlig og godt grunnlag for å vurdere risiko for intern undertrykking, brudd på humanitærretten, samt respekt for grunnleggende menneskerettigheter.

Regjeringen vil videreføre den etablerte strenge «føre-var»-linjen innenfor rammen av det veletablerte og innarbeidede regelverket og retningslinjene.

3.4.4 Sluttbrukerdokumentasjon

Det kreves alltid dokumentasjon om sluttbruk ved eksport av forsvarsmateriell fra Norge. Kravet til hvilken dokumentasjon som kreves fremkommer i retningslinjenes punkter 4 og 5.

Eksporten av forsvarsmateriell mellom NATO-lands forsvarsmyndigheter bygger på en langsiktig utenriks-, sikkerhets- og forsvarspolitikk, hvor leveranser av materiell mellom partene er forankret i avtaler og mangeårig praksis. Ved eksport til medlemsland i NATO, nordiske land eller til nærstående land som er godkjent som mottakere av forsvarsmateriell fra Norge, kreves dokumentasjon som godtgjør sluttbrukeren før lisens kan innvilges. Omfanget av dokumentasjonen som skal til for å godtgjøre sluttbrukeren vil avhenge av den enkelte sak, f.eks. i hvilken grad det foreligger et etablert samarbeidsforhold, avtaler, kontrakter o.l. I slike tilfeller legges det til grunn at mottakerne ikke videreselger materiell kjøpt fra Norge uten forhåndskonsultasjoner. Dersom det ikke foreligger slikt etablert samarbeid og begrunnet tillitsforhold, kreves mer omfattende dokumentasjon og forsikringer fra sluttbrukeren før tillatelse til eksport kan innvilges.

Ved eksport av A-materiell til land utenfor NATO og den nærstående landgruppen (landgruppe 2), kreves det myndighetsbekreftet sluttbrukererklæring med reeksportklausul, dvs. erklæring om at reeksport ikke må finne sted uten norske myndigheters godkjennelse.

For eksport av B-materiell kreves tilfredsstillende dokumentasjon som godtgjør sluttbruker og sluttbruk. Omfanget av slik dokumentasjon vil avhenge av utstyrets bruksområde og mottakerlandet.

Fra norsk side har man gjennom flere år arbeidet for å fremme en felles norm om sluttbrukererklæringer innen NATO og Wassenaar-samarbeidet. Innenfor Wassenaar samarbeider 42 land, som alle er leverandører av forsvarsmateriell og høyteknologi, om varelister og veiledende kontrollstandarder. Kontrollen gjennomføres på nasjonalt grunnlag og etter nasjonal rett. Det er redegjort grundig for dette arbeidet i tidligere meldinger til Stortinget om eksport av forsvarsmateriell, se Meld. St. 25 (2010–2011) og Meld. St. 8 (2012–2013).

Til tross for dette arbeidet, har det så langt ikke vært mulig å få oppslutning om Norges initiativ. Årsaken til manglende oppslutning er sannsynligvis at prinsippet om nasjonal suverenitet når det gjelder våpeneksport, står sterkt.

Regjeringen vil fortsatt arbeide på relevante internasjonale arenaer for å fremme enighet om felles format og norm når det gjelder sluttbrukerdokumentasjon og reeksportklausuler. Det er særlig relevant å arbeide for et sluttbrukerformat innenfor FNs våpenhandelsavtale, ATT. Norge samarbeider med andre land i forbindelse med møter i ATT for å skape en arena for å diskutere en universell sluttbrukererklæringsstandard med reeksportklausul. Det må legges til grunn at dette blir et langsiktig arbeid.

3.4.5 Om kontroll med flerbruksvarer for militær bruk

Kontrollen med flerbruksvarer baserer seg i stor grad på arbeidet innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene. Hensikten med denne kontrollen er i hovedsak å hindre spredning av masseødeleggelsesvåpen (MØV) og leveringssystemer for slike våpen. Det er redegjort mer for denne MØV-rettede kontrollen i kapittel 6.

Dersom det er snakk om flerbruksvarer for konvensjonell militær bruk og det vurderes å ikke være en risiko for bruk i MØV-aktiviteter, vil lisenssøknader behandles etter samme regler som forsvarsmateriell i varekategori B, jf. Utenriksdepartementets retningslinjer.

Når eksporten gjelder flerbruksvarer for godtgjort sivil sluttbruk, innvilges lisens. Ved eksport av særlig sensitive varer kreves sluttbrukerdokumentasjon. Det kan også stilles vilkår for lisensinnvilgelsen.

I kapittel 9 fremgår informasjon om eksporten av flerbruksvarer til militær sluttbruk.

3.4.6 Kontroll med ikke-listede varer

Forskriften gir hjemmel til å utløse lisensplikt for sivile varer som ikke er omfattet av listene under nærmere angitte omstendigheter. Lisensplikt kan utløses i den hensikt å kunne hindre utførsel når:

eksportøren er kjent med eller har grunn til å forstå at varen, teknologien eller tjenesten er eller kan være ment, helt eller delvis, for bruk i forbindelse med et MØV-program eller for leveringsmidler for slike våpen;

når varen, teknologien eller tjenesten er til militær bruk til områder som er underlagt våpenembargo vedtatt av FNs sikkerhetsråd med hjemmel i FN-paktens kapittel VII eller andre tiltaksregimer som Norge har sluttet seg til;

når varen, teknologien eller tjenesten er til militær bruk til områder hvor det er krig, krig truer eller til land hvor det er borgerkrig;

når varen, teknologien eller tjenesten direkte kan tjene til å utvikle et lands militære evne på en måte som ikke er forenlig med vesentlige norske sikkerhets- og forsvarsinteresser.

3.5 Arbeidet med et oppdatert og tydelig rammeverk for eksportkontrollen

Regjeringen legger stor vekt på at regelverket og retningslinjene til enhver tid er oppdaterte og tydelige, både politisk og teknologisk, samt at norsk næringsliv så langt som mulig har de samme rammebetingelser som utenlandske konkurrenter. Departementet er opptatt av å sikre dette, og regelverk og retningslinjer oppdateres løpende. Det dreier seg om et komplekst tema, hvor både Norges nasjonale interesser og internasjonale forpliktelser må ivaretas.

De reviderte retningslinjene som Utenriksdepartementet publiserte i november 2014, ble godt mottatt av Stortinget og sivilsamfunnsorganisasjoner som er opptatt av kontrollen med eksport av forsvarsmateriell fra Norge.

I 2017 foretok departementet en fornyet gjennomgang av gjennomføringen av artiklene 6 og 7 i FNs våpenhandelsavtale (ATT). Ved Stortingets behandling av Meld. St. 36 (2015–2016), jf. Innst. 54 S (2016–2017), ba Stortinget (vedtak nr. 59) «Regjeringen utrede hvorvidt innholdet i ATT-avtalens artikler 6 og 7 kan innpasses i norsk lov eller forskrift, slik at det får en sterkere juridisk forankring og ikke bare gjenspeiles i departementets egne retningslinjer». Gjennomgangen i 2017 bekreftet de vurderingene som ble gjort i Prop. 86 S (2012–2013) om at det ikke var nødvendig å ta inn ATT-artiklene 6 og 7 i lov og forskrift, fordi de allerede er bindende for Norge.

ATT er en bindende traktat som Norge har forpliktet seg til. Norsk juridisk teori og rettspraksis tilsier at det ikke er rettslig avgjørende for forvaltningens kompetanse at traktatbestemmelser innlemmes i lov eller forskrift. Med mindre noe annet er uttrykkelig vedtatt i lov eller forskrift, er forvaltningen forpliktet til å følge de folkerettslige forpliktelsene som Norge har inngått og således er bundet av. Ved å ta ATT-artiklene 6 og 7 inn i retningslinjenes konsoliderte liste, sikres en mest mulig enhetlig og tydelig fremstilling av de vurderingene som søknader om eksportlisens for forsvarsmateriell er gjenstand for i Utenriksdepartementet.

Det er redegjort grundig for gjennomføringen av ATT i norsk rett i Meld. St. 5 (2017–2018).

3.5.1 Et mer tilgjengelig regelverk

Regjeringen har gjennomgått eksportkontrollregelverket (lov, forskrift og retningslinjer) for å sikre et mer tilgjengelig regelverk, og søker å øke forståelsen rundt hvordan regelverket anvendes og hvordan lisenssøknader vurderes.

Utenriksdepartementet legger stor vekt på å gi god informasjon til både Stortinget, bedrifter og sivilt samfunn om kontrollregimet, både gjennom årlige stortingsmeldinger, informasjonsmøter for eksportørene og ved egne møter med bedrifter, organisasjoner og media. Flere organisasjoner er opptatt av eksportkontrollen, og departementet stiller seg til rådighet for å gi informasjon og svare på konkrete spørsmål om anvendelsen av retningslinjene. Departementet deltar i dialogmøter og legger vekt på å bidra aktivt til en informert offentlig debatt om norsk eksport av forsvarsmateriell.

Informasjon om selve regelverket og retningslinjene, med lenker til relevante informasjonskilder, samt utfyllende informasjon om eksportkontrollen, er å finne på www.eksportkontroll.no. Informasjonen oppdateres jevnlig i lys av ny utvikling, endringer i regler o.l.

Utøvelse av kontrollen med eksport av forsvarsmateriell skjer innenfor rammen av nasjonale utenriks- og sikkerhetspolitiske interesser og hensyn. Spørsmålet om å tillate eksport eller ikke, er gjenstand for nasjonal suverenitet. Samtidig gjør en rekke internasjonale forpliktelser seg gjeldende, f.eks. internasjonale konvensjoner om de grunnleggende menneskerettighetene og den internasjonale humanitærretten, samt konsensusvedtak innenfor det multilaterale og regionale eksportkontrollsamarbeidet som Norge deltar aktivt i. Det er bred politisk enighet om at Norge skal ha en praksis som er ansvarlig og holder høy internasjonal standard. Det er også viktig at lisenspraksisen gir forsvarsbedriftene mest mulig forutsigbarhet og langsiktighet. Retningslinjene skal bidra til dette gjennom åpenhet om hvilke prinsipper og kriterier som gjelder.

Norge deltar i alle eksportkontrollregimene, og har som eneste ikke-EU land også et etablert samarbeid med EU om eksportkontroll. Kontrollen med eksport av forsvarsmateriell baserer seg på nasjonal lovgivning også i EU-land, og alle beslutninger om å tillate eksport eller ikke tas på nasjonalt nivå. Selv om de samme kriteriene gjelder, skjer anvendelsen av kriteriene av den enkelte nasjonalstat og endelige beslutninger om å tillate eksport eller ikke, kan falle ulikt ut. Dette skyldes som oftest at ulike nasjonale interesser gjør seg gjeldende.

Regjeringen anser at kjeden med lov, forskrift og retningslinjer gir nødvendige hjemler for utøvelse av en ansvarlig eksportkontroll med strategiske varer.

Vekslende regjeringer har siden 1996 fremlagt årlige meldinger om eksporten av forsvarsmateriell. Meldingene har i økende grad omtalt etablert politikk og Utenriksdepartementets praktisering av retningslinjene. De årlige meldingene til Stortinget om omfanget av den faktiske eksporten av forsvarsmateriell legger godt til rette for å gjøre rede for og klargjøre praktiseringen av retningslinjene ytterligere. Norge ligger i det internasjonale tetsjiktet når det gjelder å utvise åpenhet om eksporten i de enkelte år, inkludert informasjon om lisensavslag og grundige omtaler av regelverk og praktiseringen av retningslinjene. Spørsmålet om åpenhet er nærmere omtalt i meldingens kapittel 2.

Regjeringen mener at regelverket og retningslinjene, sammen med den betydelige åpenheten om eksporten og praktiseringen av retningslinjene som fremgår i de årlige meldingene til Stortinget, ivaretar en forutsigbar, streng og tydelig eksportkontroll.

4 Innspill fra Norges institusjon for menneskerettigheter (NIM)

I forbindelse med Stortingets høring om Meld. St. 19 (2017–2018) sendte Norges institusjon for menneskerettigheter (NIM) et innspill til utenriks- og forsvarskomiteen. Innspillet er datert 8. november 2018, og tilgjengelig på www.nhri.no. Innspillet tar opp enkelte spørsmål om norsk gjennomføring av folkerettslige forpliktelser innen eksportkontroll.

NIM ble opprettet i 2015 og har som hovedoppgave å fremme og beskytte menneskerettighetene i tråd med Grunnloven, menneskerettsloven og den øvrige lovgivningen, internasjonale traktater og folkeretten for øvrig. Institusjonen skal blant annet gi råd til Stortinget om gjennomføringen av menneskerettighetene.

NIMs innspill ifm. Meld. St. 19 (2017–2018) inneholder vurderinger om rettslig ansvar knyttet til eksport av forsvarsmateriell, og det peker på fire mulige mangler eller svakheter i Utenriksdepartementets retningslinjer og praksis. Disse vil bli kommentert i det følgende:

1. Kravet om lisensnekt ved risiko for brudd på internasjonal humanitær rett er ikke eksplisitt reflektert i retningslinjenes avslagsgrunnlagsbestemmelser (2.2. og 2.3), selv om innledningen til punkt 2.3 sier at vedleggene med de relevante forbudene (EUs kriterier og ATT artikkel 6 og 7) gjelder.

Det er riktig at risiko for brudd på humanitærretten som et særlig avslagsgrunnlag ikke er eksplisitt reflektert i retningslinjenes liste over særlige avslagsgrunnlag, og bare fremgår i vedlegget til retningslinjene. Dette kan ses som en uteglemmelse, og har ikke hatt innflytelse på praksis. For å klargjøre situasjonen, har Utenriksdepartementet nå tatt inn referansen til EUs kriterium 2 bokstav c) og ATT artikkel 7 i retningslinjenes pkt. 2.3 bokstav b).

2. Innebærer praktiseringen av Stortingets 1959-vedtak en feilaktig innsnevring av rekkevidden av Arms Trade Treaty (ATT) artikkel 7?

Det er etablert praksis at Stortingets 1959-vedtak ikke rammer eksport til stater som intervenerer etter samtykke fra et lands lovlige myndigheter. Denne praksisen er siden 2015 forankret i de årlige meldingene til Stortinget. Stortingets vedtak fra 1959 og presisering i 1997 forutsetter en sammensatt og bred vurdering av søknader om lisens for eksport av forsvarsmateriell. Dette følger særlig av 1959-vedtakets formulering om at «det skal ved avgjørelsen legges vekt på de utenriks- og innenrikspolitiske vurderinger». Disse vurderingene er nærmere utdypet i 1997-presiseringen, de åtte kriteriene og ATT-artiklene 6 og 7.

NIMs innspill kan leses som at Utenriksdepartementets praktisering av 1959-vedtaket ikke er i overensstemmelse med Norges ATT-forpliktelser. Dette er ikke riktig. Regjeringen er enig i NIMs presisering om at ATT gjelder for alle kriger og konflikter, og dette er også slik ATT praktiseres. Regjeringen anser seg bundet av både 1959-vedtaket og ATT som særlig avslagsgrunnlag.

En søknad om eksport av forsvarsmateriell vil alltid bli vurdert opp mot Stortingets 1959-vedtak og 1997-presiseringen, samt de åtte kriteriene og ATTs artikler 6 og 7.

3. Hvordan gjør man vurderinger av risiko for fremtidige brudd som følge av norsk våpeneksport?

I forbindelse med Utenriksdepartementets vurderinger rettet mot risiko for brudd på de grunnleggende menneskerettighetene og humanitærretten, trekkes det på betydelig informasjon om forholdene knyttet til det aktuelle mottakerlandet. Dette kan særlig være rapporter utarbeidet innenfor rammen av FNs sikkerhetsråd og de enkelte sanksjonskomiteer, rapporter fra sivile organisasjoner, informasjon som er utvekslet innenfor det multilaterale eksportkontrollsamarbeidet og samarbeidet med EU, samt departementets egne landrapporter.

Når konkrete lisenssøknader behandles, vil det innhentes informasjon og vurderinger om konkrete forhold fra den aktuelle regionale seksjonen og Rettsavdelingen. Det gjøres en særskilt vurdering av det konkrete militære materiellet som søkes utført opp mot til mottakerlandets legitime forsvarsbehov. Dersom departementet, basert på den samlede informasjonen, vurderer at det foreligger en uakseptabel risiko for avledning av det aktuelle militære utstyret til uønsket bruk i mottakerlandet eller for reeksport i strid med forutsetningene for eksport, vil lisens avslås. Et slikt avslag utløses direkte dersom eksporten vurderes å være i strid med ATT-forpliktelsene.

I tillegg føres det en «føre-var»-linje, som betyr at terskelen for å avslå eksport er lav dersom det vurderes å foreligge en uakseptabel risiko for avledning eller uønsket militær bruk. Dette innebærer i praksis at avslag kan besluttes uten at ATTs vilkår om at det er «overveiende sannsynlig at slike negative konsekvenser kan inntreffe», anses å være oppfylt. Det vil være situasjonen på tidspunktet for eksport som er avgjørende.

Når eksport av forsvarsmateriell til et land vurderes, foretas det grundige vurderinger. Dersom det dreier seg om A-materiell til et land som ikke tidligere har mottatt slikt materiell, vil dette kreve forutgående regjeringsbehandling. I tillegg til grundige landvurderinger, legges det stor vekt på å vurdere utviklingstrekk som kan ha betydning for en lisenssøknad. Det er likevel ikke mulig å forutse enhver utvikling. Det er derfor viktig at vi har et regelverk som gir anledning til å trekke tilbake, suspendere eller endre en tidligere innvilget lisens dersom de politiske eller faktiske forholdene i det aktuelle mottakerlandet eller området endres, og dette vesentlig endrer grunnlaget for lisensen.

4. Eksportkontrollregelverket er lite tilgjengelig.

Regjeringen ønsker et regelverk som gir mest mulig tydelighet om eksportkontrollen. I tillegg til et mest mulig tydelig regelverk, er målsetningen at de årlige meldingene til Stortinget bidrar til større innsikt i Utenriksdepartementets praktisering av retningslinjene. Eksportkontrollen tar en rekke og kompliserte teknologiske og politiske forhold opp i seg, og både internasjonale forpliktelser og norske sikkerhetspolitiske interesser skal ivaretas. Eksportkontrollen er således i sin natur preget av kompleksitet. I meldingens kapittel 3 er det lagt betydelig vekt på å gi en omfattende og mest mulig avklarende redegjørelse om eksportkontrollregelverket og om Utenriksdepartementets retningslinjer, i tillegg til informasjon om den faktiske eksporten som har funnet sted i de enkelte årene.

5 Sanksjonsregimer og restriktive tiltak

FNs Sikkerhetsråd kan med folkerettslig bindende virkning vedta sanksjoner mot stater, personer eller enheter. I tillegg vedtar også EUs Råd restriktive tiltak overfor ulike stater, personer eller enheter. Norge er folkerettslig forpliktet til å gjennomføre Sikkerhetsrådets bindende vedtak, og etter en konkret vurdering kan Norge slutte opp om EU-tiltakene. Flere av sanksjons- og tiltaksregimene inneholder bestemmelser om våpenembargo.

Utenriksdepartementet er ansvarlig for å gjennomføre sanksjoner og restriktive tiltak.

For at FN-sanksjoner eller EU-tiltak skal være bindende for private rettssubjekter i Norge, må de gjennomføres i norsk rett. Sanksjoner som er vedtatt av FNs Sikkerhetsråd gjennomføres som hovedregel ved forskrifter vedtatt med hjemmel i lov 7. juni 1968 nr. 4 til gjennomføring av bindende vedtak av De Forente Nasjoners Sikkerhetsråd. EUs tiltaksregimer eller andre internasjonale ikke-militære tiltak som Norge har sluttet opp om gjennomføres ved forskrift gitt med hjemmel i lov 27. april 2001 nr. 14 om iverksetjing av internasjonale, ikkje-militære tiltak i form av avbrot eller avgrensing av økonomiske eller anna samkvem med tredjestatar eller rørsler.

Visse typer tiltak som er omfattet av FN-sanksjoner og/eller EU-tiltak gjennomføres med hjemmel i annen norsk lovgivning. Dette gjelder blant annet reiserestriksjoner, som er gjennomført i utlendingsregelverket, og våpenembargoer, som dels er gjennomført med hjemmel i den alminnelige eksportkontrollovgivningen. Det er derfor bare i noen av sanksjons- og tiltaksforskriftene at våpenembargo uttrykkelig er nevnt. I forbindelse med søknader om eksport av enhver vare eller teknologi til land underlagt våpenembargo, gjøres en grundig vurdering av risiko for militær bruk, uavhengig av listene. Dersom det anses å foreligge en slik uakseptabel risiko, vil lisensplikt utløses og lisens vil ikke innvilges.

I Meld. St. 8 (2014–2015) og Meld. St. 8 (2015–2016) ble det gitt grundig informasjon om de enkelte sanksjonsregimer.

Oversikt over de til enhver tid gjeldende sanksjons- og tiltaksregimer er tilgjengelig på www.lovdata.no.

5.1 Særlig om Russland

Forskrift om restriktive tiltak vedrørende handlinger som undergraver eller truer Ukrainas territorielle integritet, suverenitet, uavhengighet og stabilitet ble iverksatt 15. august 2014. Forskriften innebærer bl.a. forbud mot import og eksport av våpen og forsvarsmateriell fra og til Russland, forbud mot eksport av flerbruksvarer og -teknologi som kan være beregnet for militær bruk eller til militær mottaker, forbud mot handel mv. med russiske verdipapirer og pengemarkedsinstrumenter, samt begrensninger i eksporten av visse varer og tjenester til russisk oljeindustri. Ved slik eksport kreves forhåndstillatelse fra Utenriksdepartementet. Forskriften er på linje med EUs restriktive tiltak mot Russland.

5.2 Særlig om sanksjoner og tiltak mot Iran

FN-sanksjoner og EUs tiltak mot Iran gjennomføres i forskrift 9. februar 2007 nr. 149 (sist endret 11.10.16). Dette gjelder bl.a. tiltak grunnet menneskerettighetssituasjonen i Iran, eksport av varer og teknologi til atomindustrien og missilindustrien, våpenembargo, samt tilknyttende listeføringer av personer og selskaper. I forbindelse med eksport av nukleære varer og teknologi til Iran må det søkes om forhåndstillatelse til eksport. Enkelte av disse søknadene må godkjennes av FN før tillatelse kan gis. Den norske forskriften tilsvarer EUs regelverk.

USA kunngjorde 8. mai 2018 at de trekker seg fra atomavtalen med Iran. 8. mai 2019 annonserte Iran tiltak som på sikt kan innebære brudd på avtalen, herunder forpliktelsen til å nedskalere programmet for anrikning av uran. Iran har gitt de gjenstående signaturlandene Kina, Frankrike, Russland, Storbritannia og Tyskland en 60 dagers frist til å oppfylle sine lovnader om å beskytte Irans olje- og banksektor fra amerikanske sanksjoner.

Utenriksdepartementet legger stor vekt på å holde næringslivet godt informert om eventuelle endringer i det norske regelverket fremover.

5.3 Sanksjoner mot Nord-Korea

FN-sanksjonene mot Nord-Korea forbyr bl.a. eksport av en rekke sivile varer til landet. Likeledes er det forbudt å kjøpe en rekke varer fra Nord-Korea. Sanksjonene retter seg mot nord-koreanske skip og fly, og det er bl.a. forbudt for finansinstitusjoner å etablere nye «joint ventures» eller å opprettholde eller etablere nye forbindelser med nord-koreanske banker. Det er i tillegg innført frystiltak og reiserestriksjoner mot en rekke personer og enheter som er forbundet med Nord-Koreas nukleære og ballistiske missilprogram.

6 Eksport av flerbruksvarer relatert til masseødeleggelsesvåpen

Flerbruksvarer er varer som opprinnelig er utviklet for sivil bruk, men som er identifisert innenfor de multilaterale regimene til også å kunne ha viktige militære anvendelser – først og fremst knyttet til masseødeleggelsesvåpen (MØV) eller leveringsmidler for slike våpen.

Flerbruksvarer er beskrevet i eksportkontrollforskriftens liste II. Listen samsvarer med EUs flerbruksvareliste, som er en sammenstilling av alle listene som gjelder flerbruksvarer og -teknologi som er forhandlet i de multilaterale regimene som Norge også deltar i. Regimene er nærmere omtalt i kapittel 8.

Kontrollen med eksport av flerbruksvarer retter seg mot å hindre eksport dersom det er kunnskap om, eller anses å foreligge en uakseptabel risiko for, bruk i et program for masseødeleggelsesvåpen eller andre uønskede militære aktiviteter. Dersom det dreier seg om eksport for godtgjort sivil bruk, forutsettes det at lisens innvilges slik at legitim handel ikke hindres unødig.

Innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene utveksles det omfattende informasjon om spredningstrender og anskaffelsesforsøk, samt om relevante nasjonale avslag på lisenssøknader. Dette er informasjon som skal tas hensyn til i de enkelte medlemslandenes lisensvurderinger. Dersom et land har notifisert lisensavslag, forutsettes det at øvrige medlemsland avslår mottatte lisenssøknader for det samme utstyret til den samme mottakeren. Denne «no undercut»-prosedyren skal bidra til å forebygge leveranser til bruk i MØV-aktiviteter, samt hindre kommersiell undergraving mellom bedrifter i medlemslandene.

Det er ikke mulig å gi samme forutsigbarhet om muligheten for å få lisens for flerbruksvarer som ved eksport av forsvarsmateriell. Dette skyldes i hovedsak uforutsigbarhet knyttet til informasjon om risiko for uakseptabel bruk i MØV-aktiviteter.

Eksport av flerbruksvarer for konvensjonell militær bruk er nærmere omtalt i kapittel 3.

7 Utenriksdepartementets oppgaver og nasjonalt samarbeid om eksportkontroll

Utenriksdepartementets oppgaver som ansvarlig myndighet for den strategiske eksportkontrollen omfatter norsk politikkutvikling, regelverk, lisensiering og et omfattende internasjonalt samarbeid. Departementet er også ansvarlig for gjennomføring av sanksjonsregimer som er vedtatt i FNs sikkerhetsråd og for restriktive tiltak vedtatt av EU som Norge har sluttet opp om.

En viktig og prioritert oppgave for Utenriksdepartementet er å gi god informasjon til næringslivet. Det legges stor vekt på god tilgjengelighet og nær kontakt med eksportbedriftene knyttet til både konkrete eksportsaker og betydningen av regelverket generelt. God kontakt er også viktig for at departementet skal kunne ha nødvendig oversikt over det norske teknologimiljøet, ny norsk teknologiutvikling og viktige næringsinteresser.

Som ledd i forebyggende dialog, holdes det både særskilte møter og årlige informasjonsseminarer med norske eksportbedrifter. Videre gir Utenriksdepartementet informasjon om eksportkontrollen på en egen hjemmeside (www.eksportkontroll.no). Slik informasjon er et viktig bidrag for bedriftenes evne til å etterleve regelverket.

Det ble redegjort grundig for Utenriksdepartementets oppgaver i Meld. St. 49 (2012–2013) og Meld. St. 8 (2015–2016).

Regjeringen vil fortsatt sikre tilstrekkelige ressurser og rammebetingelser for å kunne ivareta de omfattende oppgavene på området.

En viktig forutsetning for Utenriksdepartementets gjennomføring av kontrolloppgavene er en effektiv, sporbar og sikker saksbehandling. I 2015 tok departementet i bruk et sikkert elektronisk søknads- og saksbehandlingssystem, E-lisens. Her håndteres søknader om lisens, produktvurderinger og andre henvendelser om lisensiering. Systemet benyttes også av industrien til rapportering om eksport av forsvarsmateriell og for fremstilling av det statistiske materialet som inngår i denne meldingen. E-lisens sørger for at departementet kan kontrollere at bedriftene oppfyller det lovpålagte kravet om rapportering av den konkrete eksporten av forsvarsmateriell og flerbruksvarer for militær bruk som har funnet sted innenfor rammen av gyldige lisenser. Samtidig er det avgjørende at bedriftene rapporterer korrekt i tråd med vilkår for den opprinnelige lisensutstedelsen. Mangelfull eller uriktig rapportering omfattes av eksportkontrollovens omfattende sanksjonsbestemmelser.

E-lisens gir nødvendig sikkerhet og kvalitetssikring når det gjelder ivaretakelse av bedriftssensitive opplysninger.

Regjeringen legger vekt på å videreutvikle E-lisens i lys av erfaringer fra både bedriftene og saksbehandlerne i departementet. Målet er å sikre best mulig brukervennlighet, sikkerhet og effektivitet for både departementet og bedriftene.

7.1 Det nasjonale samarbeidet om eksportkontroll

Utenriksdepartementet legger stor vekt på et nært samarbeid med Politiets sikkerhetstjeneste (PST) og Tolletaten om kontrolloppgavene. PST er gjennom politiloven ansvarlig for å forebygge og etterforske brudd på eksportkontrollregelverket. Tolletaten er ansvarlig for vare- og dokumentkontroll ved eksport.

Departementet kan ved behov trekke på teknisk ekspertise fra Forsvaret, Forsvarets forskningsinstitutt (FFI) og Direktoratet for strålevern og atomsikkerhet.

En streng eksportkontroll og forebygging av spredning av masseødeleggelsesvåpen er en integrert del av norsk sikkerhetspolitikk. Utviklingen i internasjonal spredningsaktivitet medfører at kontrolloppgavene blir stadig mer utfordrende og komplekse. Flere norske bedrifter utvikler eller produserer varer og teknologi som er etterspurt av land det er knyttet bekymring til med tanke på mulig utvikling av masseødeleggelsesvåpen, eller til konvensjonelle militære formål. Også norske bedrifter utsettes for fordekte anskaffelsesforsøk, og det er en viktig oppgave for myndighetene å bidra til økt årvåkenhet i bedriftene. Det nasjonale samarbeidet spiller en avgjørende rolle for å sikre en ansvarlig gjennomføring av kontrolloppgavene, samt etterlevelse av Norges internasjonale forpliktelser på området. I denne sammenheng er det nødvendig at PST, Tolletaten, Etterretningstjenesten, FFI og Strålevernet deltar i relevante ekspertmøter innenfor rammen av det multilaterale eksportkontrollsamarbeidet.

Regjeringen er opptatt av at alle de involverte etatene prioriterer arbeidet med eksportkontroll og at disse har tilstrekkelige ressurser for å kunne gjennomføre en ansvarlig eksportkontroll.

8 Internasjonalt samarbeid om eksportkontroll og ikke-spredning

I dette kapittelet redegjøres det nærmere om relevante internasjonale avtaler og politisk bindende samarbeid som Norge deltar i. Det gis også en omtale av de multilaterale eksportkontrollregimene, som danner grunnlaget for norsk eksportkontroll med strategiske varer.

8.1 FNs våpenhandelsavtale (ATT)

Arms Trade Treaty, ATT, er en eksportkontrollavtale som pålegger statspartene nasjonale forpliktelser til å regulere eksport, og til en viss grad import og transitt, av alle typer konvensjonelle våpen inkludert håndvåpen. Avtalen trådte i kraft 25. desember 2014 etter at femti stater hadde ratifisert den. Avtalen har p.t. 101 statsparter, mens 135 land har undertegnet avtalen. Et sekretariat er opprettet i Genève under sør-afrikansk ledelse, og årlige statspartsmøter samt drift av sekretariat finansieres gjennom pliktige bidrag.

Statspartene har inngått en forpliktelse om åpenhet omkring våpentransaksjoner gjennom årlig innrapportering om egen eksport og import. Det er opprettet arbeidsgrupper for å utveksle erfaringer mellom landene om praktisering av ATTs regelverk, om rapporteringsforpliktelsene, og om tiltak for universalisering av avtalen.

De to første statspartsmøtene i 2015 og 2016 markerte slutten på forberedelsesfasen i ATT, og overgangen til implementeringsfasen. Statspartsmøtet i 2018 fant sted under japansk ledelse i Tokyo. Det femte statspartsmøtet vil finne sted ultimo august 2019 i Genève under argentinsk ledelse.

Avtalen er fremdeles i en oppbyggingsfase. Det må antas at utviklingen av ATT til et effektivt regime vil kreve betydelig og langsiktig arbeid. Særlig land som allerede har et solid eksportkontrollapparat, herunder Norge, fører an for å sikre størst mulig universalisering og støtte opp under andre lands nasjonale implementering, noe som er viktig for at avtalen skal bli effektiv. Den eksportkontrollfaglige implementeringsprosessen har kommet i gang, men det er store sprik blant statspartene når det gjelder kunnskap om og innsats for å sikre en god implementering av avtalens normer. Det arbeides bl.a. med etablering av felles og robuste formater for utveksling av informasjon.

Det har kommet signaler som kan forstås som at avtalen er under press. Fra norsk side vil vi legge stor vekt på å arbeide for å styrke oppslutning om avtalen, samt å bidra til styrking og effektiv implementering av avtalen.

Norges ATT-forpliktelser, samt gjennomføring i praksis, er nærmere omtalt i meldingens kapittel 3. Spørsmålet om gjennomføring i nasjonal rett ble grundig gjort rede for i Meld. St. 19 (2017–2018).

8.2 Samarbeidet med EU

Norge har et nært samarbeid med EU om eksportkontroll og ikke-spredning generelt, og har som målsetting å gjennomføre EUs standarder i det norske regelverket.

Allerede i 2003 inngikk Norge et samarbeide med EUs utenrikstjeneste om eksportkontroll for forsvarsmateriell. Det holdes regelmessige konsultasjoner med EU om spørsmål knyttet til dette området. Norge deltar i EUs utveksling av avslag på søknader om eksport av forsvarsmateriell. Norge er det eneste tredjelandet som har et slikt samarbeid med EU.

Siden 2013 har Norge også hatt et uformelt samarbeid med EU-kommisjonen om eksport av flerbruksvarer. Samarbeidet førte i 2017 til enighet om et format om utveksling av avslag på søknader om eksport av flerbruksvarer innenfor rammen av EUs flerbruksregime.

Informasjonen som utveksles innenfor samarbeidet med EU er nyttig både i Utenriksdepartementets lisensieringsarbeid og for norske bedrifter. Dersom det foreligger et notifisert avslag fra et land i en identisk lisenssøknad som er under behandling i et annet land, forutsettes det at søknaden blir avslått («no undercut»). Det er også etablert konsultasjonsmekanismer for å avklare nærmere detaljer knyttet til notifiserte avslag, herunder når det gjelder begrunnelse for avslaget, detaljer om den oppgitte sluttbruker og sluttbruken, samt om selve flerbruksvaren som har fått lisensavslag.

Det er redegjort grundig for samarbeidet med EU i tidligere meldinger, se spesielt Meld. St. 8 (2015–2016).

8.3 Internasjonalt samarbeid for å hindre spredning av masseødeleggelsesvåpen (MØV)

Gjennomføring av eksportkontroll på nasjonalt plan bidrar til å sikre etterlevelse av folkerettslige avtaler på ikke-spredningsområdet. Sentralt står Ikke-spredningsavtalen for kjernevåpen (NPT), Kjemivåpenkonvensjonen (CWC) og Konvensjonen om forbud mot biologiske våpen (BTWC).

De multilaterale eksportkontrollregimene vokste i hovedsak frem på 1980-tallet for å støtte opp under de multilaterale ikke-spredningsavtalene og konvensjonene, samt for å komplementere svakheter i disse avtalene når det gjelder kontroll med varer og teknologi som kan anvendes i utvikling, produksjon og bruk av masseødeleggelsesvåpen og leveringsmidler til slike våpen.

Teknologisk utvikling og fremvoksende spredningstrusler har ført til at eksportkontroll har fått økende betydning. FNs sikkerhetsråd bruker eksportkontrollregimenes retningslinjer og varelister i sine sanksjonsregimer mot bl.a. Iran og Nord-Korea, samt i resolusjon 1540 om ikke-spredning av masseødeleggelsesvåpen. Også EU baserer seg på regimenes kontrollister i enkelte forordninger om restriktive tiltak. Også Det internasjonale atomenergibyrået (IAEA) har en viktig rolle innenfor ikke-spredning av kjernevåpen, samtidig som lands tilgang til kjerneteknologi til fredelige formål skal ivaretas. IAEA gjennomfører bl.a. omfattende inspeksjoner innenfor rammen av lands sikkerhetskontrollavtaler med byrået. Rapporter fra IAEA om lands kjernefysiske aktiviteter er viktige grunnlag for arbeidet i bl.a. eksportkontrollregimet Nuclear Suppliers Group (NSG). Norge går inn i IAEAs styre høsten 2019.

Konvensjonene gjennomføres i norsk rett, og kontrollen med relevante varer og teknologi som er forhandlet innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene gjennomføres med hjemmel i eksportkontrollregelverket. Sanksjoner og restriktive tiltak som Norge har sluttet seg til, gjennomføres i egne norske forskrifter.

I Meld. St. 8 (2014–2015) og Meld. St. 8 (2015–2016) ble det redegjort for avtalen om ikke-spredning av kjernevåpen (NPT), Kjemivåpenkonvensjonen (CWC) og Konvensjonen om forbud mot biologiske våpen (BTWC).

Ikke-spredningsavtalen og tilsynskonferansen i 2020

Tilsynskonferansen for Ikke-spredningsavtalen finner sted våren 2020. Det er avgjørende å hegne om denne viktige avtalen som forplikter statene juridisk. Sammen med likesinnede vil Norge fremme fortsatt nedrustning og holde god kontakt med andre regionale grupper for å motvirke polarisering og øke tillit.

Det mest konstruktive sporet i arbeidet for kjernefysisk nedrustning er verifikasjon av nedrustning. Her har Norge tatt internasjonalt lederskap, både gjennom teknisk og politisk arbeid. Dette er et av få temaer innen kjernefysisk nedrustning hvor landene samarbeider konstruktivt. Prosessen bidrar til tillitsbygging i en polarisert tid.

I 2016 tok Norge initiativ til en resolusjon i FN som opprettet en mellomstatlig ekspertgruppe, med mandat å vurdere hvordan verifikasjon kan fremme nedrustning. Norge ledet gruppen som bestod av 25 land, deriblant sju kjernevåpenmakter og land som støtter forbudstraktaten. Gruppen ble i april 2019 enig om en sluttrapport. Det er et stort steg i riktig retning at dette arbeidet nå har en solid forankring i FN-systemet for det arbeidet Norge har ledet an internasjonalt siden 2007. Gruppen anerkjenner at verifikasjon er avgjørende for kjernefysisk nedrustning og for å nå målet om en verden uten kjernevåpen.

Gruppen konkluderte med at det er behov for mer arbeid, og Norge vil ta dette videre høsten 2019 under FNs Generalforsamling. Vi viderefører også vårt faglig-tekniske verifikasjonssamarbeid med land som Storbritannia, Sverige og USA. Innsatsen støttes av norske fagmiljøer.

8.4 Initiativet for spredningssikkerhet (PSI)

PSI (Proliferation Security Initiative) ble etablert i 2003 som en respons på faren for at visse stater og ikke-statlige aktører kan anskaffe og bruke masseødeleggelsesvåpen (MØV). PSI er et internasjonalt samarbeid for å kunne avskjære handel med og transport av MØV og relatert teknologi og kunnskap. PSI kan ses på som et supplement til deltakerlandenes gjennomføring av eksportkontroll for å hindre spredning av MØV, og støtter opp om Ikke-spredningsavtalen (NPT), Biologivåpenkonvensjonen (BTWC) og Kjemivåpenkonvensjonen (CWC).

USA spiller en sentral rolle i samarbeidet ved å ivareta sekretariatsfunksjonen, og å planlegge møter, øvelser o.l. PSI har per i dag 105 deltakerland. Norge er med i kjernegruppen for operative eksperter som består av 21 land. På norsk side ledes arbeidet av Utenriksdepartementet. Arbeidet krever også deltakelse fra en rekke departementer og underliggende etater, herunder særlig Justis- og beredskapsdepartementet, Nærings- og fiskeridepartementet, Politiets sikkerhetstjeneste (PST), Etterretningstjenesten og Tolldirektoratet.

Under høynivåmøtet i mai 2018 ble det enighet om nødvendigheten av å styrke internasjonal og nasjonal rett knyttet til spredning av MØV, komplettere sentrale grunnlagsdokumenter, forbedre kontinuiteten i arbeidet samt å styrke den strategiske kommunikasjonen om PSI.

Det årlige møtet i kjernegruppen for operative eksperter vil i 2019 finne sted i Australia. Det har ikke lykkes å etablere en fast formannskapsrotasjon, og dette rammer kontinuiteten i samarbeidet negativt.

Norske departementer og etater samarbeider om revisjon av den nasjonale beredskapsplanen for å håndtere situasjoner der det er aktuelt med norske tiltak for å avskjære transporter knyttet til MØV. Arbeidet planlegges ferdigstilt høsten 2019.

8.5 Haag-kodeksen mot spredning av ballistiske missiler (HCOC)

Haag-kodeksen er et politisk bindende instrument for å regulere spredning av ballistiske missiler gjennom åpenhet og tillitsskapende tiltak, bl.a. gjennom forhåndsnotifikasjoner om sivile oppskytninger og prøveflyvninger av ballistiske missiler og bæreraketter.

Norge tar over formannskapet for HCOC i perioden 2019–2020 ved å lede det årlige plenumsmøtet i Wien primo juni 2019. Under formannskapsåret vil Norge legge vekt på å føre en aktiv utadrettet dialog med land som ennå ikke har sluttet seg til kodeksen. I tillegg vil det norske formannskapet delta på relevante arrangementer for å fremme kodeksens oppslutning. Det norske formannskapet er uttrykk for en langsiktig investering for å fremme større internasjonal sikkerhet og stabilitet og synliggjøre vår profil som en ansvarlig partner i det multilaterale ikke-spredningsarbeidet i en bredere forstand.

I tillegg til forhåndsnotifikasjoner om oppskytninger og prøveflyvninger av ballistiske missiler og bæreraketter, forutsettes det at statene årlig legger frem en deklarasjon om sin praksis innenfor kodeksens virkeområde. I en tid der utviklingen og testingen av stadig mer avanserte missilsystemer truer internasjonal fred og sikkerhet, har HCOC fått en økende anerkjennelse for sitt arbeid og betydning for ikke-spredning

HCOC ble iverksatt i november 2002 etter at 96 stater signerte kodeksen, herunder Norge. Med den hittil siste tilslutningen fra Togo i april 2019 har nå 140 stater sluttet seg til kodeksen. Aktivitetene på Andøya rakettskytefelt innebærer at Norge er blant landene som rutinemessig notifiserer flest oppskytninger.

8.6 Det multilaterale samarbeidet om eksportkontroll

For å forsterke det internasjonale samarbeidet om ikke-spredning av MØV og leveringsmidler for slike våpen, har et førtitalls land sluttet seg til fem multilaterale eksportkontrollregimer: Zangger-komiteen (ZC), Nuclear Suppliers Group (NSG), Australia-gruppen (AG), Missilkontrollregimet (MTCR) og Wassenaar-samarbeidet (WA).

Norge er medlem i alle de multilaterale regimene, og har gjennom mange år aktivt bidratt til arbeidet gjennom å lede konkrete forhandlinger og enkelte eksportkontrollregimer.

I regimene identifiseres varer og teknologi som kan anvendes i forbindelse med masseødeleggelsesvåpen eller leveringsmidler for slike våpen, og det arbeides for å skape større enighet om hvordan nasjonal eksportkontroll kan kontrollere eksport av slike strategiske varer. Det foregår løpende forhandlinger for å sikre at kontrollistene og regimenes retningslinjer holder tritt med teknologisk utvikling og spredningstrusler. Det utveksles omfattende informasjon innenfor de enkelte regimene, herunder om aktuelle spredningsaktiviteter og om medlemslandenes avslag på eksportsøknader. Dette er informasjon det skal tas hensyn til i medlemslandenes nasjonale lisensieringsarbeid. Arbeidet innenfor regimene ivaretas av flere ekspertgrupper som møtes regelmessig og som rapporterer til de årlige plenumsmøtene som fatter beslutninger på grunnlag av konsensus.

Bakgrunnen for samarbeidet i regimene er en felles politisk vilje til å forhindre spredning av masseødeleggelsesvåpen. Det forutsettes at konsensusvedtak i regimene gjennomføres i nasjonal rett og praksis.

Arbeidet i regimene støtter også opp under de folkerettslige forpliktelsene i internasjonale avtaler om å ikke direkte eller indirekte bistå en annen stat å anskaffe masseødeleggelsesvåpen. Wassenaar-samarbeidet omfatter konvensjonelle våpen og høyteknologi som ikke er omfattet av de andre regimene.

Av hensyn til å sikre gjennomføring av regimeforpliktelsene og en ansvarlig eksportkontroll, er det viktig at alle berørte nasjonale myndigheter deltar i ekspertgruppene om informasjonsutveksling og kontroll innenfor regimene. I tillegg til Utenriksdepartementet, gjelder dette først og fremst PST, Tolletaten og Etterretningstjenesten. Informasjonen som utveksles er sentral i behandlingen av konkrete lisenssaker, samt i det forebyggende arbeidet for å hindre spredning av varer og teknologi til uønskede militære aktiviteter i utlandet. Dette er viktig av hensyn til både Norges og norsk næringslivs omdømme som ansvarlige partnere.

Regjeringen legger vekt på at Utenriksdepartementet, PST, Tolletaten og Etterretningstjenesten har kompetanse og tilstrekkelige ressurser til å ivareta sine oppgaver samt delta i det relevante regimearbeidet innenfor den strategiske eksportkontrollen.

Zangger-komiteen

Zangger-komiteen ble etablert i 1974 i den hensikt å sikre en mest mulig enhetlig forståelse av Ikkesprednings-avtalen (NPT) artikkel III.2 om hva som skulle omfattes eksportkontroll i henhold til avtalen. Komiteen fastsetter således hva som menes med utstyr og materialer som er konstruert for utvikling av spaltbart materiale. Ansvaret er delvis overlappende med Nuclear Suppliers Group (NSG), som omtales nærmere nedenfor. Ikke-spredningsavtalen forutsetter at eksport av slikt utstyr og materialer til en ikke-kjernevåpenstat, i likhet med spaltbart materiale, bare kan tillates når det spaltbare materialet er underlagt IAEA[6] -kontroll. Utstyret og materialene er beskrevet i Zangger-komiteens liste, og denne oppdateres jevnlig. Listen omtales ofte som «trigger-listen», fordi slike varer utløser (trigger) krav om IAEA-sikkerhetskontroll. Listen er publisert som IAEA informasjonssirkulær nr. 209 (INFCIRC/209/Rev. 4).

Formannskapet innehas på frivillig grunnlag og uten noen tidsbegrensning. Danmark har ledet Zangger-komiteen siden november 2015.

Nuclear Suppliers Group (NSG)

NSG springer ut av den såkalte London-gruppen fra 1970-tallet. NSG ble etablert i kjølvannet av en prøvesprengning utført av et land som sto utenfor Ikke-spredningsavtalen i 1974. For å hindre spredning av kjernevåpen ytterligere, ønsket flere leverandørland da å etablere en sterkere eksportkontroll enn det som direkte hadde legitimitet i Ikke-spredningsavtalens begrensede formuleringer om eksportkontroll. NSGs arbeid omfatter to lister og med hver sine nærmere retningslinjer. Del 1 beskriver kjernefysiske varer og del 2 omfatter flerbruksvarer, dvs. sivile varer som også kan ha viktig anvendelse i militære kjernefysiske aktiviteter. Også teknologi knyttet til varene på listene er omfattet av NSG-kontroll. NSGs lister og retningslinjer er publisert som hhv. IAEA INFCIRC/254/rev.13/Part 1 og IAEA INFCIRC/254/rev.10/Part 2.

Norge ledet NSG i perioden 2005–2006.

Australia-gruppen

Australia-gruppen ble etablert etter initiativ fra Australia 1985. Hensikten er å bidra til å sikre at varer, utstyr og substanser som kan benyttes i utvikling og produksjon av kjemiske og biologiske våpen, underlegges eksportkontroll. I tillegg til varelister over utstyr, kjemikalier, toksiner og utgangsstoffer, er det etablert retningslinjer om standarder for eksportkontroll. I 2018 publiserte Australia-gruppen en særskilt erklæring om gruppens store bekymring for at kjemiske våpen igjen er anvendt, med henvisning til hendelser i Syria, Irak, Storbritannia og Malaysia. Det ble i denne sammenheng enighet om å styrke kontakten og dialogen med land som står utenfor Australia-gruppen.

Missilkontrollregimet (MTCR)

Regimet ble etablert på amerikansk initiativ i 1982. Aktivitetene gjelder først og fremst eksportkontroll av komplette missilsystemer (herunder ballistiske missiler og bæreraketter for romfart og sonderaketter og andre ubemannende luftfarkoster (inkludert kryssermissiler) med en rekkevidde på 300 kilometer eller mer. Videre kontrolleres komponenter for slike systemer samt andre varer som kan anvendes for produksjon av missiler eller mindre luftfarkoster for spredning av aerosoler.

Norge har ledet MTCR to ganger, første gang i 1992–1993 og deretter i 2014–2015. Formannskapene holdes på frivillig grunnlag på årlig basis. Det er i tillegg etablert en troika, hvor innkommende, sittende og utgående formannskap samarbeider for å sikre best mulig kontinuitet i arbeidet. I tillegg til å lede arbeidet og det årlige plenumsmøtet, forutsettes det at formannskapet utfører en aktiv dialog med ikke-medlemmer for å fremme MTCRs arbeid. I 2019 tok Norge på seg å bidra med en nestleder i ekspertgruppen for informasjonsutveksling i MTCR.

Wassenaar-samarbeidet (WA)

Wassenaar-samarbeidet ble etablert i 1996, etter tre års forhandlinger, og erstattet det tidligere CoCom[7] . WA-samarbeidet gjelder kontroll med konvensjonelle våpen og varer og teknologi med flerbrukspotensiale som ikke kontrolleres av de andre regimene. Norge ledet forhandlingene som førte frem til enighet om det politiske basisdokumentet og etableringen av WA i 1993–1995, og har siden ledet flere forhandlingsprosesser innenfor WA, bl.a. når det gjelder etablering av kontrollstandarder for formidling av våpen mellom to tredjeland.

Wassenaar-samarbeidet har et eget sekretariat i Wien hvor alle møtene finner sted.

WA har etablert to lister: en for våpen og militære varer, og en for flerbruksvarer. Også teknologi er omfattet av listene. Det foregår et omfattende teknisk arbeid for å holde listene oppdaterte. I tillegg drøftes mer prinsipielle spørsmål og praksisspørsmål i en egen arbeidsgruppe. Det holdes et eget årlig ekspertmøte for lisensiering- og kontrolleksperter. Det årlige plenumsmøtet fatter alle beslutninger ved konsensus. Formannskapet skjer etter alfabetisk rotasjon.

I Meld. St. 49 (2012–2013), Meld. St. 8 (2014–2015), Meld. St. 8 (2015–2016) og Meld. St. 5 (2017–2018) ble det redegjort grundig for arbeidet innenfor de multilaterale eksportkontrollregimene.

9 Eksporten av forsvarsmateriell i 2018

Dette kapitlet gir en oversikt over den faktiske eksporten av forsvarsmateriell i 2018. Oversiktene viser reell eksport og inneholder ikke opplysninger om midlertidig utførsel av varer for demonstrasjon eller reparasjon, eller om varer som vil bli returnert til Norge etter å ha vært midlertidig utført.

Eksporten av forsvarsmateriell, tjenester og utførte reparasjoner, samt om avslag på søknader om eksportlisens knyttet til liste I og liste II er fremstilt i følgende ni tabeller[8] og fire figurer:

Tabell 9.1 Eksport av forsvarsmateriell fra 2014 til 2018

Tabell 9.2 Fordeling av eksport av A- og B- materiell på land (2015–2018)

Tabell 9.3 Eksport av forsvarsmateriell fordelt på land og varegrupper i liste I

Tabell 9.4 Tjenester for utenlandske oppdragsgivere knyttet til liste I

Tabell 9.5 Reparasjoner foretatt i Norge for utenlandske oppdragsgivere knyttet til liste I

Tabell 9.6 Eksport av håndvåpen

Tabell 9.7 Forsvarets utførsel av eget materiell

Tabell 9.8 Eksport av flerbruksvarer til militær sluttbruk

Tabell 9.9 Eksport av beskyttelsesutstyr for bruk i humanitær minerydding

Figurer:

Figur 9.1 Utviklingen av eksport av forsvarsmateriell 2008–2018

Figur 9.2 Fordeling av eksporten av A- og B-materiell på regioner i 1000 NOK

Figur 9.3 Fordeling av eksporten av A- og B-materiell på regioner i prosent

Figur 9.4 Eksport fordelt på vareposisjonene i liste I i prosent

Figur 9.5 Eksport fordelt på vareposisjonene i liste I i 1000 NOK

Meldingen gir også informasjon om utførsel av sivile håndvåpen fra Norge, samt om forsvarsmyndighetens bruk av eget materiell i utlandet. Norge eksporterer ikke militære håndvåpen, og utførselen som er reflektert i kapittel 9.9 gjelder i all hovedsak antikke våpen til samlere, og jakt- og konkurransevåpen.

Det gis informasjon om avslag på søknader om eksportlisens (kapittel 9.11). I 2018 ble 11 søknader om eksportlisens av forsvarsmateriell avslått. De avslagene som inngår i oversikten er formelle avslag på lisenssøknader som har vært gjenstand for behandling på basis av det norske eksportkontrollregelverket. Det vises også til hvilke kriterier som er anvendt i avslagene (jf. retningslinjenes konsoliderte kriterieliste).

På denne måten bidrar Norge til å fremme en høy internasjonal standard når det gjelder åpenhet om utførsel av forsvarsmateriell. Det er imidlertid viktig å være klar over at avslagene bare viser en del av det faktiske bildet, da den nære dialogen mellom bedriftene og Utenriksdepartementet om muligheten for å få tillatelse til eksport innebærer at bedrifter sjelden søker om, eller retter henvendelser om mulighet for eksportlisens til land hvor tillatelse ikke vil kunne påregnes å bli innvilget.

I tillegg gis det også informasjon om utførsel av sivile varer til militær sluttbruk (kapittel 9.13) og om utførsel av utstyr for bruk i humanitære minneryddingsaksjoner (kapittel 9.14).

En oversikt over bedrifter som har rapportert om eksport av forsvarsmateriell i 2018 finnes i kapittel 9.15. Totalt rapporterte 109 virksomheter om eksport av varer, teknologi og tjenester omfattet av denne meldingen i 2018.

Forsvarsindustriens kontrakter går ofte over mange år. Leveransene kan være ulikt fordelt gjennom kontraktsperioden, og eksportverdien vil derfor variere fra år til år. Dette ga seg i 2017 særlig utslag i eksporten til Oman og Polen. I 2018 gjorde ikke noen slike enkeltstående salg seg spesielt gjeldende. De siste årene har det vært en betydelig prisøkning på forsvarsmateriell, i hovedsak grunnet investeringer i ny teknologiutvikling, noe som har ført til at verdien av eksporten også fremstår større.

Den samlede verdien av eksporten i 2018 var om lag 5,8 milliarder kroner, hvorav forsvarsrelaterte varer utgjorde i underkant av 4,8 milliarder. Av dette utgjorde A-materiell (i hovedsak våpen og ammunisjon) om lag 3,9 milliarder, og B-materiell (annet militært materiell) om lag 770 millioner kroner.

I 2018 var det en nedgang i verdien av eksporten av A-materiell på 17 %, og en økning i verdien av eksporten av B-materiell på 29 %. Verdien av eksport av flerbruksvarer omfattet av liste II til militær bruk økte med 22 % fra 2017 til 2018. Eksporten av forsvarsrelaterte tjenesteytelser, reparasjoner, produksjonsrettigheter og formidling, utgjorde i 2018 i underkant av 517 millioner kroner, i likhet med året før.

Sammenlignet med eksporten i 2017 er det en nedgang i verdien av den samlede eksporten på 8 % i 2018.

Sammenlignet med 2017, var det i 2018 en total nedgang i verdien av eksporten av A- og B-materiell på ca. 600 millioner kroner. Det var en nedgang i eksporten til særlig Oman (en reduksjon på drøyt 1 milliard kroner), Polen (ca. 172 millioner kroner), Brasil (105 millioner kroner), Litauen (77 millioner kroner), Sveits (52 millioner kroner), Frankrike (44 millioner kroner), Storbritannia (44 millioner kroner), Nederland (38 millioner kroner), Indonesia (31 millioner kroner), Ungarn (24 millioner kroner) og De forente arabiske emirater (24 millioner kroner).

I samme periode var det økning i verdien av eksporten til særlig USA (en oppgang på ca. 613 millioner kroner), Thailand (108 millioner kroner), Australia (66 millioner kroner), Malaysia (60 millioner kroner), Tyskland (39 millioner kroner), Finland (24 millioner kroner), Italia (29 millioner kroner), Saudi-Arabia (25 millioner kroner)[9] og Kuwait (23 millioner kroner).

Detaljer om eksporten fremgår i meldingens tabell 9.3.

Medlemslandene i NATO, Sverige og Finland er de største mottakerne av forsvarsmateriell fra Norge. I 2018 utgjorde eksporten av A-materiell til NATO-landene, Finland og Sverige 78 % av den totale eksporten av A-materiell, mens eksporten av B-materiell til disse landene utgjorde ca. 62 %. Dersom andre europeiske og nærstående land medregnes, var eksporten av A-materiell ca. 81 % og B-materiell 63%. I 2017 gikk 63 % av A-materiell og 80 % av B-materiell til NATO-land, de nordiske og andre europeiske land.

I 2018 ble det utstedt 1145 lisenser for eksport av varer på liste I.

Det ble i 2018 gitt 11 avslag på lisenssøknader vedrørende varer omfattet av liste I. Det er redegjort nærmere om disse i meldingens Kapittel 9.11.

Om eksport til land i Midtøsten

Det er i utgangspunktet åpnet for eksport av både A- og B-materiell til Kuwait, De Forente Arabiske Emirater (FAE), Qatar og Oman. Videre er det åpnet for eksport av B-materiell, som er annet militært materiell og som ikke er våpen og ammunisjon, til Saudi-Arabia.

Et ekspertpanel opprettet i henhold til FNs sikkerhetsråds resolusjon 2140 (2014) har siden 2016 fremlagt årlige rapporter der det fremkommer sterk bekymring for de humanitære konsekvensene av konflikten i Jemen og for brudd på humanitærretten. I tillegg er det i 2019 kommet frem informasjon om at FAE har viderelevert militært materiell til grupper som operer i Jemen. Det foreligger ikke informasjon om at forsvarsmateriell fra Norge er avledet til Jemen.

Det utvises særlig årvåkenhet og «føre-var» når det gjelder eksport av forsvarsmateriell til land som har militært engasjement i Jemen. I 2016 ble en utførsel av ammunisjon til FAE midlertidig holdt tilbake. Etter en grundig og helhetlig vurdering og i lys av den uoversiktlige situasjonen, besluttet Utenriksdepartementet i desember 2017, som et «føre-var»-tiltak, å suspendere gyldige lisenser for A-materiell til FAE. I tillegg ble terskelen for å avslå lisenser for B-materiell og flerbruksvarer til militær bruk som søkes utført til land som deltar i militære handlinger i Jemen, ytterligere senket.

Når det gjelder Saudi-Arabia, står Norge i en helt annen situasjon enn mange andre land fordi eksport av våpen og ammunisjon til landet aldri har blitt godkjent. 9. november 2018 ble det besluttet at det heller ikke skal gis nye lisenser for eksport av B-materiell eller flerbruksvarer for militær bruk til Saudi-Arabia. Eksporten til Saudi-Arabia i 2018 gjelder B-materiell og flerbruksvarer for militær bruk lisensiert før beslutningen 9. november 2018, da det ble besluttet å stanse behandlingen av nye søknader om slike lisenser til landet.

9.1 Utvikling i eksporten av forsvarsmateriell, tjenester og reparasjoner

Figur 9.1 og tabell 9.1 viser utviklingen i eksporten av A- og B-materiell, samt i utførte tjenester og reparasjoner for utenlandske oppdragsgivere knyttet til varer på liste I.

Figur 9.1 Utviklingen av eksport av forsvarsmateriell 2008–2018

Tabell 9.1 Eksport av forsvarsmateriell og sivile varer til militær sluttbruker fra 2012 til 2018 i 1 000 NOK

2014

2015¹

2016

2017

2018

Endring 2017–2018

Utførsel

Salg

A-materiell

2 299 856

2 961 448

2 937 504

4 675 739

3 881 996

-17 %

Salg

B-materiell

644 066

302 415

647 491

678 897

872 558

29 %

Salg

Totalt (A+B)

2 943 922

3 263 863

3 584 995

5 354 636

4 754 554

-11 %

Salg

Flerbruksvarer til militær sluttbruk

196 320

311 582

294 089

453 972

552 104

22 %

Sum

3 140 242

3 575 445

3 879 084

5 808 608

5 306 658

-9 %

Tjeneste, Retur utlandet, Produksjonsrettigheter, Formidling

Tjeneste, retur utland, produksjons-rettigheter, formidling

475 006

779 668

888 866

516 775

516 538

0 %

Sum

3 615 248

4 355 113

4 767 950

6 325 383

5 823 196

-8 %

¹ På grunn av feil i rapporteringen av faktisk eksport av A-materiell til Brasil i 2015 er verdien endret sammenliknet med Meld. St. 36 (2015–2016).

9.2 Utførsel av A- og B-materiell fordelt på regioner i 1000 NOK

Figur 9.2 viser hvordan fordelingen av den totale eksporten av A- og B-materiell fordeler seg på grupper av mottakere. Som det fremgår var NATO-landene, Sverige og Finland de største mottakerne av A-materiell i 2018.

Figur 9.2 Eksport av A- og B-Materiell fordelt på regioner i 1 000 NOK

9.3 Utførsel av A- og B-materiell fordelt på regioner i prosent

Figur 9.3 viser hvordan fordelingen av den totale eksporten av A- og B-materiell fordeler seg på grupper av mottakere. Som det fremgår var NATO-landene, Sverige og Finland de største mottakerne av A- og B-materiell i 2018.

Figur 9.3 Eksport av A- og B-Materiell fordelt på regioner i prosent 2018

9.4 Eksport av forsvarsmateriell fordelt på land

Tabell 9.2 viser hvordan verdien av eksporten av forsvarsmateriell fordeler seg på mottakerland i perioden 2015–2018.

Tabell 9.2 Fordeling av eksport av A- og B- materiell på land (2015–2018) i 1000 NOK

2 015

2 016

2 017

2 018

Land

A-materiell

B-materiell

Totalt (A + B)

A-materiell

B-materiell

Totalt (A + B)

A-materiell

B-materiell

Totalt (A + B)

A-materiell

B-materiell

Totalt (A + B)

Endring 2018–2017

Algerie

0

0

0

0

1 007

1 007

0

0

0

0

0

0

0

Andorra

0

0

0

0

0

0

0

0

0

9

0

9

9

Argentina

0

0

0

85

0

85

90

0

90

0

0

0

-90

Australia

8 226

12 192

20 418

87 941

30 726

118 667

52 830

3 341

56 171

53 104

69 180

122 284

66 113

Belgia

11 468

4 454

15 922

28 004

26 136

54 140

26 173

20 372

46 545

376

6 685

7 061

-39 484

Bosnia & Hercegovina

320

0

320

415

0

415

466

0

466

1 794

0

1 794

1 328

Brasil

918

6 682

7 600

0

1 567

1 567

103 854

1 114

104 968

150

29

179

-104 789

Bulgaria

0

0

0

12 979

4

12 983

6 407

0

6 407

10 817

2 874

13 691

7 284

Canada

29 824

829

30 653

155 504

4 582

160 086

53 864

3 128

56 992

48 885

3 536

52 421

-4 571

Chile

4

0

4

7 566

0

7 566

3 093

0

3 093

20 474

0

20 474

17 381

Danmark

8 305

10 309

18 614

14 927

13 459

28 386

4 624

7 595

12 219

21 271

8 363

29 634

17 415

De Forente Arabiske Emirater

23 475

2 795

26 270

100 552

734

101 286

62 785

3 668

66 453

0

42 639

42 639

-23 814

Estland

2 154

3 336

5 490

14 755

34

14 789

7 730

1 645

9 375

98

4 099

4 197

-5 178

EU

0

257

257

0

0

0

52

0

52

0

469

469

417

Finland

65 659

2 895

68 554

85 744

2 017

87 761

44 802

1 581

46 383

65 201

4 860

70 061

23 678

Frankrike

102 315

38 429

140 744

55 667

39 909

95 576

123 664

17 766

141 430

75 594

22 320

97 914

-43 516

Fransk Polynesia

0

0

0

0

0

0

10

0

10

0

0

0

-10

Færøyene

16

0

16

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

Grønland

24

0

24

148

0

148

362

0

362

112

0

112

-250

Hellas

1 150

0

1 150

23 918

42

23 960

4 253

0

4 253

1 202

62

1 264

-2 989

India

0

644

644

0

1 495

1 495

0

2 552

2 552

3 150

2 266

5 416

2 864

Indonesia

71 200

0

71 200

41 098

3 636

44 734

35 249

10 552

45 801

4 393

10 433

14 826

-30 975

Irland

0

0

0

9 259

0

9 259

3 119

40

3 159

4 823

2 620

7 443

4 284

Island

8

0

8

655

1 858

2 513

1 740

2 458

4 198

988

556

1 544

-2 654

Italia

184 778

2 994

187 772

45 075

27 805

72 880

17 333

11 967

29 300

55 562

2 957

58 519

29 219

Japan

2 104

3 714

5 818

74

1 587

1 661

2 184

4 709

6 893

12 718

243

12 961

6 068

Jordan

0

2 371

2 371

0

733

733

0

4 006

4 006

0

0

0

-4 006

Kroatia

1 101

2 644

3 745

1 331

789

2 120

8 155

0

8 155

437

778

1 215

-6 940

Kuwait

16 410

0

16 410

5 791

1 754

7 545

54

125

179

23 352

0

23 352

23 173

Kypros

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

162

162

162

Latvia

41 812

6 268

48 080

27 918

2 652

30 570

6 467

1 852

8 319

325

10 839

11 164

2 845

Litauen

28 047

4 959

33 006

170

7 006

7 176

75 673

12 916

88 589

924

11 091

12 015

-76 574

Luxembourg¹

1 313

4 247

5 560

1 444

19 501

20 945

1 793

22 112

23 905

13 382

8 884

22 266

-1 639

Malaysia

5 338

2 503

7 841

0

7 069

7 069

21 771

53 452

75 223

24 731

110 847

135 578

60 355

Malta

0

0

0

0

0

0

8

0

8

5

0

5

-3

Mexico

0

0

0

0

1

1

0

0

0

0

0

0

0

Namibia

155

0

155

236

0

236

209

0

209

308

0

308

99

NATO

16

0

16

61

0

61

40

2 900

2 940

0

0

0

-2 940

Nederland

130 559

18 554

149 113

217 273

3 264

220 537

252 793

73 824

326 617

208 536

80 476

289 012

-37 605

New Zealand

97 849

3

97 852

1 170

1 971

3 141

258

0

258

1 043

40

1 083

825

Ny-Caledonia

0

0

0

14

0

14

123

0

123

0

0

0

-123

Oman

10 015

0

10 015

13 679

948

14 627

1 516 699

604

1 517 303

480 630

0

480 630

-1 036 673

Polen

72 503

2 109

74 612

98 587

15 465

114 052

503 083

5 088

508 171

333 631

3 009

336 640

-171 531

Portugal

0

0

0

3 940

0

3 940

321

957

1 278

6 072

0

6 072

4 794

Romania

0

308

308

0

4 094

4 094

53

6 947

7 000

140

11 955

12 095

5 095

Saudi-Arabia

0

43

43

0

23

23

0

41 452

41 452

0

66 490

66 490

25 038

Serbia

342

0

342

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

Singapore

0

4 236

4 236

2 400

1 002

3 402

142

1

143

0

1 162

1 162

1 019

Slovakia

0

430

430

0

0

0

0

49

49

236

0

236

187

Slovenia

0

194

194

692

162

854

1 032

1 486

2 518

1 367

1 708

3 075

557

Spania

2 286

888

3 174

36 603

4 110

40 713

4 664

15 700

20 364

17 967

1 362

19 329

-1 035

Storbritannia

28 072

13 104

41 176

61 803

52 606

114 409

173 874

7 909

181 783

114 643

23 418

138 061

-43 722

Sveits

129 416

7 422

136 838

132 048

11 003

143 051

137 170

5 651

142 821

85 323

5 386

90 709

-52 112

Sverige

160 098

46 189

206 287

69 355

32 579

101 934

54 940

53 137

108 077

46 802

54 308

101 110

-6 967

Sør-Afrika

1 225

0

1 225

5 540

1 788

7 328

9 377

180

9 557

4 336

60

4 396

-5 161

Sør-Korea

44 824

27 504

72 328

1 605

2 046

3 651

7 651

7 207

14 858

2 307

17 248

19 555

4 697

Tadsjikistan²

0

0

0

0

0

0

0

0

0

0

22

22

22

Thailand

18 478

0

18 478

21 447

0

21 447

9 207

0

9 207

117 471

0

117 471

108 264

Tsjekkia

2 239

6 096

8 335

38 613

14 826

53 439

26 909

12 009

38 918

53 103

9 634

62 737

23 819

Tyrkia

5 387

1 288

6 675

22 839

55 644

78 483

19 624

4 570

24 194

37 418

3 973

41 391

17 197

Tyskland

178 273

3 145

181 418

147 788

19 479

167 267

73 898

9 615

83 513

109 869

12 356

122 225

38 712

Ungarn

20 355

0

20 355

45

83 920

83 965

12 115

84 465

96 580

53 515

19 400

72 915

-23 665

USA

1 253 382

52 627

1 306 009

1 339 716

130 642

1 470 358

1 200 600

149 367

1 349 967

1 737 958

225 316

1 963 274

613 307

Vietnam

0

5 058

5 058

0

14 387

14 387

0

1 120

1 120

0

4 600

4 600

3 480

Østerrike

12 052

695

12 747

1 030

1 429

2 459

2 352

7 708

10 060

25 444

3 843

29 287

19 227

Totalt

2 773 495

302 415

3 075 910

2 937 504

647 491

3 584 995

4 675 739

678 897

5 354 636

3 881 996

872 558

4 754 554

-600 082

¹ Omfatter utførsel til NATO

² Gjelder eksport av hjelmer til mineryddere

9.5 Eksport fordelt på vareposisjonene i liste I

Figur 9.4 viser hvordan eksporten av forsvarsmateriell i 2018 fordeler seg på varekategoriene i liste I.

Figur 9.4 Eksport fordelt på vareposisjonene i liste I i prosent 2018

Figur 9.5 Eksport fordelt på vareposisjonene i liste I i 1000 NOK 2018

9.6 Eksport av forsvarsmateriell fordelt på land og varegrupper i liste I

Tabell 9.3 gir en detaljert oversikt over hvilke land som har mottatt forsvarsmateriell fra Norge i 2018. Tabellen beskriver hvilke varegrupper som er eksportert.

Tabell 9.3 Eksport av forsvarsmateriell fordelt på land og varegrupper i liste I (i 1000 NOK). Merknad: Tabellen inkluderer hele systemer, deler og komponenter.

Land

Posisjon i varelisten

Karakterestikk

A-materiell

B-materiell

Sum

Total (A+B)

Andorra

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

9

9

9

Australia

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

1 185

1 185

ML2

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

43 585

43 585

ML3

Ammunisjon

950

3 150

4 100

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

5 879

5 879

ML8

Energetiske materialer

1

1

ML11

Annet elektronisk utstyr

4 208

4 208

ML15

Billed-/videoutstyr

61 822

61 822

ML21

Programvare

1 504

1 504

122 284

Belgia

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

24

24

ML3

Ammunisjon

95

95

ML8

Energetiske materialer

240

240

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

17

17

ML11

Annet elektronisk utstyr

5 884

5 884

ML15

Billed-/videoutstyr

461

461

ML21

Programvare

340

340

7 061

Bosnia & Hercegovina

ML8

Energetiske materiale

1 794

1 794

1 794

Brasil

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

150

150

ML15

Billed/videoutstyr

29

29

179

Bulgaria

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

132

132

ML8

Energetiske materiale

10 685

10 685

ML11

Annet elektronisk utstyr

2 874

2 874

13 691

Canada

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

124

124

ML2

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

588

588

ML3

Ammunisjon

27 051

27 051

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

10

10

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

3 187

3 187

ML8

Energetiske matererialer

17 925

17 925

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

125

125

ML14

Militært treningsutstyr

17

17

ML15

Billed/videoutstyr

2 065

2 065

ML21

Programvare

1 329

1 329

52 421

Chile

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

20 474

20 474

20 474

Danmark

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

2 195

188

2 383

ML2

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

22

22

ML3

Ammunisjon tilhørende deler og komponentertilhørende deler og komponenter

17 598

17 598

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

126

126

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

1 330

1 330

ML14

Militært treningsutstyr

1 150

1 150

ML15

Billed-/videoutstyr

7 025

7 025

29 634

De Forente Arabiske Emirater

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

132

132

ML11

Annet elektronisk utstyr

3 247

3 247

ML15

Billed-/videoutstyr

39 032

39 032

ML22

Teknologi

228

228

42 639

Estland

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

98

98

ML11

Annet elektronisk utstyr

4 099

4 099

4 197

EU

ML11

Annet elektronisk utstyr

469

469

469

Finland

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

4 797

2

4 799

ML2

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

66

66

ML3

Ammunisjon tilhørende deler og komponentertilhørende deler og komponenter

40 577

40 577

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

17 889

17 889

ML8

Energetiske materialer

1 872

1 872

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

48

48

ML11

Annet elektronisk utstyr

2 365

2 365

ML14

Militært treningsutstyr

634

634

ML15

Billed-/videoutstyr

1 093

1 093

ML22

Teknologi

718

718

70 061

Frankrike

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

6 110

2 973

9 083

ML3

Ammunisjon tilhørende deler og komponentertilhærende deler og komponenter

6 137

6 137

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

11 107

11 107

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

5 959

5 959

ML8

Energetiske materialer

30 886

30 886

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

14 347

3 406

17 753

ML11

Annet elektronisk utstyr

1 048

1 336

2 384

ML13

Ballistisk beskyttelse

850

850

ML15

Billed-/videoutstyr

12 545

12 545

ML21

Programvare

1 210

1 210

97 914

Grønland

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

112

112

112

Hellas

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

2

2

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

1 200

1 200

ML21

Programvare

62

62

1 264

India

ML3

Ammunisjon

3 150

3 150

ML11

Annet elektronisk utstyr

2 103

2 103

ML15

Billed-/videoutstyr

163

163

5 416

Indonesia

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

61

61

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

4 332

4 332

ML15

Billed-/videoutstyr

10 362

10 362

ML21

Programvare

71

71

14 826

Irland

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

266

266

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

4 557

4 557

ML11

Annet elektronisk utstyr

311

311

ML15

Billed-/videoutstyr

1 090

1 090

ML21

Programvare

64

64

ML22

Teknologi

1 155

1 155

7 443

Island

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

988

988

ML11

Annet elektronisk utstyr

556

556

1 544

Italia

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

182

182

ML3

Ammunisjon

37 024

37 024

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

734

734

ML8

Energetiske materialer

16 091

16 091

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

1 531

1 531

ML11

Annet elektronisk utstyr

642

642

ML15

Billed-/videoutstyr

1 064

1 064

ML21

Programvare

1 251

1 251

58 519

Japan

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

228

228

ML3

Ammunisjon tilhørende deler og komponentertilhærende deler og komponenter

1 650

1 650

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

7 952

7 952

ML8

Energetiske materialer

1 899

1 899

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

989

989

ML15

Billed-/videoutstyr

243

243

12 961

Kroatia

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

41

2

43

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

23

23

ML8

Energetiske materialer

373

373

ML11

Annet elektronisk utstyr

776

776

1 215

Kuwait

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

4

4

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

23 336

23 336

ML21

Programvare

12

12

23 352

Kypros

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

162

162

162

Latvia

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

325

359

684

ML11

Annet elektronisk utstyr

10 176

10 176

ML15

Billed-/videoutstyr

304

304

11 164

Litauen

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

902

3 144

4 046

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

22

22

ML11

Annet elektronisk utstyr

7 775

7 775

ML15

Billed-/videoutstyr

172

172

12 015

Luxembourg

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

1

1

ML2

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

13 350

13 350

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

31

31

ML11

Annet elektronisk utstyr

8 884

8 884

22 266

Malaysia

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

24 731

103 608

128 339

ML13

Ballistisk beskyttelse

7 239

7 239

135 578

Malta

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

5

5

5

Namibia

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

308

308

308

Nederland

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

220

665

885

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

333

333

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

3 426

150

3 576

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

204 557

204 557

ML11

Annet elektronisk utstyr

39 572

39 572

ML15

Billed-/videoutstyr

39 225

39 225

ML18

Produksjonsutstyr

33

33

ML21

Programvare

496

496

ML22

Teknologi

335

335

289 012

New Zealand

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

1 024

40

1 064

ML2

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

1

1

ML3

Ammunisjon

1

1

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

1

1

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

16

16

1 083

Oman

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

480 487

480 487

ML22

Teknologi

143

143

480 630

Polen

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

388

388

ML3

Ammunisjon

57 955

57 955

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

271 314

10

271 324

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

149

149

ML8

Energetiske materialer

3 825

3 825

ML11

Annet elektronisk utstyr

1 959

1 959

ML15

Billed-/videoutstyr

953

953

ML21

Programvare

87

87

336 640

Portugal

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

1

1

ML3

Ammunisjon

4 149

4 149

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

1 922

1 922

6 072

Romania

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

7

7

ML3

Ammunisjon

133

133

ML11

Annet elektronisk utstyr

11 496

11 496

ML21

Programvare

459

459

12 095

Saudi Arabia

ML15

Billed-/videoutstyr

66 490

66 490

66 490

Singapore

ML15

Billed-/videoutstyr

1 162

1 162

1 162

Slovakia

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

27

27

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

209

209

236

Slovenia

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

26

26

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

1 341

1 341

ML11

Annet elektronisk utstyr

755

755

ML15

Billed-/videoutstyr

953

953

3 075

Spania

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

60

124

184

ML3

Ammunisjon

389

389

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

16

16

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

15 600

15 600

ML8

Energetiske materialer

1 657

1 657

ML14

Militært treningsutstyr

140

140

ML15

Billed-/videoutstyr

245

966

1 211

ML21

Programvare

132

132

19 329

Storbritannia

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

6 538

6 538

ML3

Ammunisjon tilhørende deler og komponenter

20 738

20 738

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

1 213

1 213

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

85 367

5 392

90 759

ML8

Energetiske materialer

185

185

ML10

Luftfartøyer tilhørende utstyr, deler og komponenter

602

5 851

6 453

ML11

Annet elektronisk utstyr

6 504

6 504

ML13

Ballistisk beskyttelse

634

634

ML15

Billed-/videoutstyr

366

366

ML18

Produksjonsutstyr

4 331

4 331

ML21

Programvare

340

340

138 061

Sveits

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

554

2

556

ML2

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

13 328

13 328

ML3

Ammunisjon, tilhørende deler og komponenter

141

141

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

59 156

59 156

ML8

Energetiske materialer

10 733

10 733

ML11

Annet elektronisk utstyr

78

4 803

4 881

ML13

Ballistisk beskyttelse

559

559

ML15

Billed-/videoutstyr

22

22

ML21

Programvare

1 333

1 333

90 709

Sverige

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

6 766

10 030

16 796

ML2

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

70

70

ML3

Ammunisjon, tilhørende deler og komponenter

16 256

16 256

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

3 987

3 987

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

5 711

396

6 107

ML6

Kjøretøy og komponenterer

6 984

45

7 029

ML8

Energetiske materialer

7 028

7 028

ML9

Krigsskip, marint utstyr og tilhørende komponenter

9 000

9 000

ML11

Annet elektronisk utstyr

8 571

8 571

ML14

Militært treningsutstyr

24 077

24 077

ML15

Billed-/videoutstyr

103

103

ML17

Diverse utstyr

134

134

ML21

Programvare

1 875

1 875

ML22

Teknologi

77

77

101 110

Sør-Afrika

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

4 336

4 336

ML15

Billed-/videoutstyr

60

60

4 396

Sør-Korea

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

2 307

2 307

ML11

Annet elektronisk utstyr

2 509

2 509

ML18

Produksjonsutstyr

14 739

14 739

19 555

Tadjikistan¹

ML13

Ballistisk beskyttelse

22

22

22

Thailand

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

40

40

ML2

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

58 063

58 063

ML3

Ammunisjon

52 398

52 398

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

6 970

6 970

117 471

Tsjekkia

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

93

93

ML3

Ammunisjon, tilhørende deler og komponenter

45 368

45 368

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

356

15

371

ML8

Energetiske materialer

7 286

7 286

ML11

Annet elektronisk utstyr

9 619

9 619

62 737

Tyrkia

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

10

10

ML3

Ammunisjon, tilhørende deler og komponenter

1 025

1 025

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

30 881

30 881

ML8

Energetiske materialer

5 502

5 502

ML11

Annet elektronisk utstyr

1 268

1 268

ML15

Billed-/videoutstyr

2 490

2 490

ML21

Programvare

215

215

41 391

Tyskland

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

28 248

313

28 561

ML3

Ammunisjon, tilhørende deler og komponenter

5 535

5 535

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

20 487

1 107

21 594

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

1 136

18

1 154

ML6

Kjøretøy og komponenterer

5 132

2 727

7 859

ML8

Energetiske materialer

49 331

49 331

ML10

Luftfartøyer

247

247

ML11

Annet elektronisk utstyr

5 216

5 216

ML15

Billed-/videoutstyr

1 483

1 483

ML21

Programvare

1 245

1 245

122 225

Ungarn

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

117

117

ML11

Annet elektronisk utstyr

53 398

19 400

72 798

72 915

USA

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

5 173

21 358

26 531

ML2

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller større, våpen med kaliber 12,7 mm og høyere samt tilhørende komponenter

12 967

457

13 424

ML3

Ammunisjon

474 126

474 126

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosiver samt tilhørende komponenter

308 518

308 518

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende systemer og komponenter

99 928

21 565

121 493

ML8

Energetiske materialer

126 663

126 663

ML9

Krigsskip, marint utstyr og tilhørende komponenter

75 406

75 406

ML10

Luftfartøyer

694 657

694 657

ML11

Annet elektronisk utstyr

15 926

48 246

64 172

ML13

Ballistisk beskyttelse

6 203

6 203

ML14

Militært treningsutstyr

90

90

ML15

Billed-/videoutstyr

48 346

48 346

ML18

Produksjonsutstyr

2 606

2 606

ML21

Programvare

1 039

1 039

1 963 274

Vietnam

ML11

Annet elektronisk utstyr

4 600

4 600

4 600

Østerrike

ML1

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller mindre, våpen med kaliber 12,7 mm og lavere samt tilhørende komponenter

6 337

530

6 867

ML3

Ammunisjon

19 074

19 074

ML6

Kjøretøy og komponenterer

3 214

3 214

ML8

Energetiske materialer

33

33

ML15

Billed-/videoutstyr

99

99

29 287

Total

3 881 996

872 558

4 754 554

¹ Gjelder eksport av hjelmer til mineryddere

9.7 Tjenester for utenlandske oppdragsgivere knyttet til liste I

Tabell 9.4 viser tjenester knyttet til liste I og som norske bedrifter har utført for utenlandske oppdragsgivere i 2018.

Tabell 9.4 Tjenester for utenlandske oppdragsgivere knyttet til liste I

Land

Sum i 1 000 NOK

Australia

ML14, ML15, ML21

8 391

Belgia

ML10, ML15, ML22

10 280

Canada

ML22

1 167

Chile

ML22

514

Danmark

ML15, ML22

1 329

De Forente Arabiske Emirater

ML22

281

Finland

ML22

2 012

Frankrike

ML4, ML21, ML22

21 679

Indonesia

ML22

855

Irland

ML22

79

Island

ML22

2 062

Italia

ML15, ML22

123

Kypros

ML5

1

Latvia

ML22

29

Litauen

ML15, ML22

950

Nederland

ML22

3 825

Polen

ML3, ML22

205

Romania

ML22

382

Singapore

ML22

111

Slovenia

ML15

47

Spania

ML22

149

Storbritannia

ML4, ML15

1 589

Sveits

ML22

6 575

Sverige

ML5, ML22

16 666

Tsjekkia

ML22

28

Tyskland

ML4, ML15, ML21, ML22

2 903

Ungarn

ML22

2 086

USA

ML4, ML21, ML22

36 213

120 531

9.8 Reparasjoner for utenlandske oppdragsgivere

Tabell 9.5 viser reparasjoner knyttet til liste I som norske bedrifter har utført for utenlandske oppdragsgivere i 2018.

Tabell 9.5 Reparasjoner foretatt i Norge for utenlandske oppdragsgivere knyttet til liste I

Land

Sum i 1 000 NOK

Australia

ML5, ML10, ML15

283

Belgia

ML10, ML11

11 153

Canada

ML5

373

Chile

ML5

283

Danmark

ML10, ML15

1 029

Finland

ML5, ML10, ML11

264

Frankrike

ML1, ML5, ML11, ML15

2 160

Hellas

ML5

265

Italia

ML5, ML15

76

Kroatia

ML5

606

Kuwait

ML5

79

Latvia

ML15

28

Luxembourg

ML10, ML11

209

Malaysia

ML5

33 226

Nederland

ML5

1 311

Oman

ML4

483

Polen

ML4, ML11, ML 15

240

Slovenia

ML5, ML11

335

Spania

ML4, ML11, ML15

542

Storbritannia

ML4, ML5, ML11, ML 15, ML18

14 983

Sveits

ML5, ML11, ML15

2 503

Sverige

ML1, ML2, ML5, ML6, ML11

8 685

Sør-Korea

ML18

72

Tsjekkia

ML5, ML11, ML15

1 122

Tyrkia

ML5, ML15

2 645

Tyskland

ML1, ML 4, ML5, ML6, ML10, ML11, ML15, ML17

8 613

Ungarn

ML11

773

USA

ML2, ML3, ML5, ML11

11 689

Østerrike

ML15

46

104 076

9.9 Utførsel av håndvåpen

Tabell 9.6 gir en oversikt over utførsel av håndvåpen fra Norge i 2018. Utførselen består i hovedsak av konkurranse- og jaktvåpen, samt historiske våpen.

Tabell 9.6 Eksport av håndvåpen

Land

Antall

Danmark

10

Tyskland

131

Storbritannia

996

Sveits

23

Sverige

256

USA

220

Totalt

1 636

9.10 Forsvarets utførsler av eget materiell

Oversikten nedenfor viser Forsvarets utførsler av eget materiell i 2018 for etterforsyning, reperasjon, retur og til egne styrker.

Materiell som har betydning for personellsikkerhet eller rikets sikkerhet er i henhold til § 6.1 i offentlighetslova, er ikke inkludert i oversikten. Personlig bekledning og utrustning er derfor ikke tatt med i oversikten.

Forsvarets utførsel av eget materiell

Mottakerland

Afghanistan

Belgia

Belize

Bosnia-Hercegovina

Canada

Danmark

Estland

Finland

Frankrike

Irak

Island

Italia

Jordan

Kuwait

Latvia

Litauen

Luxemburg

Mali

Nederland

Polen

Portugal

Spania

Storbritannia

Sveits

Sverige

Sør-Korea

Sør-Sudan

Tyskland

USA

Østerrike

9.11 Avslag på søknader om eksport av forsvarsmateriell i 2018

Avslag på en søknad om eksportlisens, eller beskjed om at lisens ikke kan påregnes innvilget, innebærer ikke et generelt forbud mot eksport av forsvarsmateriell til det aktuelle landet. Med unntak av gjennomføring av bindende embargovedtak fattet av FNs sikkerhetsråd eller andre tiltaksregimer som Norge har sluttet seg til, opererer ikke det norske eksportkontrollsystemet med landlister. Det norske systemet har derfor ikke positive eller negative lister over konkrete land som kan få motta eller som ikke kan få motta forsvarsmateriell fra Norge. Retningslinjene gir utelukkende en definisjon av fire landgrupper. Alle søknader om utførselslisens er gjenstand for individuell behandling, hvor det foretas en vurdering av hvilken landgruppe et land tilhører på det aktuelle tidspunktet og av hvilken varekategori varen hører hjemme i.

I 2018 ble det gitt 11 avslag på konkrete søknader og henvendelser om eksport av forsvarsmateriell og flerbruksvarer for militær bruk til følgende land:

De forente arabiske emirater, Israel, Libanon, Kamerun, Kina, Kirgisistan, Kypros, Libanon, Marokko og Taiwan.

Avslagene ble begrunnet i Stortingets vedtak av 11. mars 1959, samt kriteriene 1, 3 og 7 i retningslinjenes konsoliderte liste.

9.12 Overføring av produksjonsrettigheter og formidling

Tillatelser til overføring av produksjonsrettigheter gjelder norske bedrifters deltakelse i internasjonalt samarbeid om utvikling og fremstilling av forsvarsmateriell, samt formidling av forsvarsmateriell mellom to tredjeland, var i 2018 ca. 268 millioner kroner. I 2017 beløp disse tillatelsene seg til om lag 173 millioner kroner.

9.13 Utførsel av flerbruksvarer til militær sluttbruk

Tabell 9.7 viser utførsel av flerbruksvarer omfattet av liste II til militær sluttbruk i 2018.

Tabell 9.7 Eksport av flerbruksvarer til militær sluttbruk

Land

Produkt

Verdi i 1 000 NOK

Algerie

Kommunikasjonsutstyr

419 814

Chile

Sensorer

46

De forente arabiske emiratene

Kommunikasjonsutstyr, motorer (luftfart)

2 091

Egypt

Kommunikasjonsutstyr

347

Frankrike

Sensorer

457

Indonesia

Sensorer

250

Italia

Sensorer

73

Japan

Sensorer

20 729

Kuwait

Kommunikasjonsutstyr

4 131

Malaysia

Kommunikasjonsutstyr

6 894

Marokko

Sensorer

7 879

Nederland

Kommunikasjonsutstyr, motorer (luftfart)

906

Oman

Kommunikasjonsutstyr, sensorer

430

Peru

Komm. utstyr, sensorer, maritimt utstyr

19 000

Spania

Kommunikasjonsutstyr, motorer (luftfart)

21 037

Sverige

Kommunikasjonsutstyr, sensorer

3 471

Thailand

Sensorer

1 282

Tsjekkia

Kommunikasjonsutstyr

863

USA

Komm.utstyr, sensorer, maritimt utstyr

65 251

Vietnam

Kommunikasjonsutstyr, sensorer

803

Total

575 754

9.14 Utførsel av beskyttelsesvester for bruk i humanitær minerydding

Tabell 9.8 fremstiller utførselen av beskyttelsesvester for bruk i humanitær minerydding i 2018.

Tabell 9.8 Eksport av beskyttelsutstyr for bruk i humanitær minerydding

Mottaker

Land

OSCE

Tadjikistan

ICRC

Opplæring/trening (Sveits hovedkontor)

Danish Refugee Council/Danish Demining Group

Guinea, Libya, Irak, Afghanistan, Sør-Sudan, Danmark (kampanje)

Norwegian Peoples Aid

Irak, Angola, Tadjikistan

Dan Church Aid

D.R. Kongo, Libya, Irak, Syria

LAMiNDA

Libanon

Federation Handicap International

Libanon

9.15 Bedrifter som har rapportert om eksport i 2017

Oversikten viser bedriftene som har eksportert på grunnlag av innvilgede lisenser i 2017. Totalt 109 bedrifter rapporterte om eksport av forsvarsmateriell i 2018.

Aerospace Industrial Maintenance Norway AS

Airbus Defence and Space AS

Aircraft MSN 2924 Trust

AL-Media AS

Alupro-N AS

Andøya Test Center AS

Arms and Ammo Kjell Tonheim

AS Delprodukt

A-TEC AS

Benestad Solutions AS

Berget AS

Bristow Norway AS

Børsa AS

Børselars AS

Capsicum Norway AS

Chemring Nobel AS

Comrod AS

Dacon AS

Eblanks AS

Equipnor AS

Fjord Defence AS

Flightsafety International Norway AS

Flir Unmanned Aerial Systems AS

Forsvaret

Forsvarets Forskningsinstitutt

Frec Technology AS

Freyr Devik AS

Freyr Devik Heidi Devik Ekstrøm

G Sport Mysen AS

Galleon Embedded Computing AS

Gkn Aerospace Norway AS

Goldfish Boat AS

GRS Riflestocks AS

H. Henriksen AS

Hadelandprodukter AS

Hanevik Våpen

Hansen Protection AS

Hapro Electronics AS

Hausken Lyddemper AS

Heli-one (Norway) AS

Honeywell Hearing Technologies AS

HTS maskinteknikk AS

IKM Instrutek AS

Impetus Advanced Finite Element Analyses AS

Ing Ragnar Hansen AS

Interjakt Norway AS

Jakt & Fiskespesialisten AS

Jakt & Friluft AS

Jens S Transmisjoner AS

Keytouch Technology AS

Kitron AS

Kjetil Kverndokk

KKC AS

Kongsberg Defence & Aerospace AS

Kongsberg Maritime AS

Kongsberg Seatex AS

Kongsberg Small Arms AS

Krico Norway AS

Leonardo MW Limited Norway Branch

Lesjøfors AS

Lilltech AS

Lilltech Defence AS

Lockheed Martin Global Inc Norsk avdeling av utenlandske ENHT

Magne Landrø AS

Malm Orstad AS

Markhusan AS

Metronor AS

Nammo Raufoss AS

Norautron AS

Nordic Unmanned AS

Norma AS

Norsk Luftambulanse AS

Nortek AS

Norwegian Special Mission AS

Otto Olsen AS

Pedersens Vaabenlager AS

Politiets Fellestjenester

Pratt & Whitney Military Norway AS

Prox Dynamics AS

Radionor Communications AS

Rheinmetall Nordic AS

Rheinmetall Norway AS

Rofi AS

Rohde & Schwarz Norge AS

Rolls-royce Marine AS

Ruff AS

Rustfrie Bergh AS

Rygge Våpen AS

Safety & Security Service AS

Scanmatic AS

Schou AS

Seaproof Solutions AS

Sintef Ocean AS

Steertec Raufoss AS

Steinert Sensing Systems AS

Svemko AS

Saab Technologies Norway AS

T & G Elektro AS

Thales Norway AS

The Big 5 AS

Thor Andreas Grannæs

Tinex AS

Tronrud Engineering AS

Umoe Mandal AS

Vertebrae AS

Vinghøg AS

Våpenbua Christian Madsen

Våpensmia AS

Wartsila Valmarine AS

XXL Grossist Norge AS

Tilråding

Utenriksdepartementet

tilrår:

Tilrådning fra Utenriksdepartementet 7. juni 2019 om eksport av forsvarsmateriell fra Norge i 2018, eksportkontroll og internasjonalt ikke-spredningssamarbeid, blir sendt Stortinget.

Vedlegg 1
Vareliste I – Forsvarsrelaterte varer

Utenriksdepartementets vareliste I – forsvarsrelaterte varer (dette er en indikativ liste, og listen i sin helhet finnes på www.eksportkontroll.no

ML1

Glattborete våpen med kaliber mindre enn 20 mm, automatiske våpen med kaliber 12,7 mm eller mindre samt tilhørende komponenter

ML2

Glattborete våpen med kaliber 20 mm eller større, andre våpen med kaliber større enn 12,7 mm samt tilhørende komponenter

ML3

Ammunisjon og tennmekanismer

ML4

Bomber, torpedoer, raketter, missiler og eksplosive midler samt tilhørende komponenter

ML5

Ildledningsutstyr og tilhørende varslingssystemer og komponenter

ML6

Kjøretøy og komponenter

ML7

Kjemisk eller biologisk giftige midler, radioaktive materialer samt utstyr og utgangsstoffer.

ML8

Energetiske materialer samt utgangsstoffer.

ML9

Krigsskip, marint utstyr og andre overflatefartøy

ML10

Luftfartøy, UAV, flymotorer og utstyr til fly samt komponenter

ML11

Elektronisk utstyr som ikke er spesifisert i andre ML kategorier

ML12

Våpensystemer med kinetisk energi

ML13

Ballistisk beskyttelse eller beskyttelsesutstyr og komponenter

ML14

Militært treningsutstyr, simulatorer for våpenbruk og komponenter

ML15

Billed-/videoutstyr og deres motmidler og komponenter

ML16

Halvfabrikata komponenter for utstyr i andre ML kategorier

ML17

Diverse utstyr og materialer

ML 18

Produksjonsutstyr og komponenter

ML19

Energivåpen

ML20

Superledende utstyr

ML21

Programvare

ML22

Teknologi

Vedlegg 2
Lov om kontroll med eksport av strategiske varer, tjenester og teknologi m.v. [eksportkontrolloven]

Dato

Departement

Utenriksdepartementet

Sist endret

LOV-2016-05-27-14 fra 01.01.2017

Ikrafttredelse

18.12.1987

Korttittel

Eksportkontrolloven – ekspktrl

Lov om kontroll med eksport av strategiske varer, tjenester og teknologi m.v. [eksportkontrolloven]

Lovens tittel endret ved lov 22 juni 1990 nr. 35.

§ 1. Kongen kan bestemme at varer og teknologi som kan være av betydning for andre lands utvikling, produksjon eller anvendelse av produkter til militært bruk eller som direkte kan tjene til å utvikle et lands militære evne, samt varer og teknologi som kan benyttes til å utøve terrorhandlinger, jf. straffeloven § 131, ikke må utføres fra norsk tollområde uten særskilt tillatelse. Det kan også settes forbud mot at det uten særskilt tillatelse ytes tjenester som nevnt i første punktum. Det kan settes vilkår for tillatelsene.

Kongen kan likeså sette forbud mot at personer som har bopel eller oppholdssted i Norge og norske selskaper, stiftelser og sammenslutninger uten særskilt tillatelse driver handel med, formidler eller på annen måte bistår ved salg av våpen og militært materiell fra et fremmed land til et annet. Tilsvarende gjelder for strategiske varer og teknologi som er nærmere angitt i forskrift.

Kongen gir nærmere forskrifter til utfylling og gjennomføring av loven.

Endret ved lover 22 juni 1990 nr. 35, 17 juni 2005 nr. 56 (ikr. 1 juli 2005 iflg. res. 17 juni 2005 nr. 632), 19 juni 2015 nr. 65 (ikr. 1 okt 2015).

§ 2. Enhver plikter å gi departementet den bistand og de opplysninger som kreves for å kontrollere at bestemmelsene i loven eller i forskriftene gitt i medhold av den blir fulgt.

Til dette formål kan departementet foreta inspeksjon og kreve innsyn i registrerte regnskapsopplysninger, regnskapsmateriale, forretningspapirer og andre dokumenter som kan ha betydning. Departementet kan foreta kontrollen selv eller la oppnevnte sakkyndige gjøre det. I forbindelse med kontrollen skal departementet få tilgang til kontor- og bedriftslokaler og nødvendig hjelp og rettledning. Klage etter forvaltningslovens §§ 14 og 15 har ikke oppsettende virkning med mindre underinstansen eller klageinstansen fastsetter det.

Pliktene etter første og annet ledd gjelder uten hinder av lovbestemt taushetsplikt.

Med de unntak som følger av bestemmelsene foran, har enhver taushetsplikt om det de får kunnskap om etter denne lov. Taushetsplikten er likevel ikke til hinder for

1. at opplysningen brukes for å oppnå det formål de er gitt eller innhentet for, bl.a. kan de brukes i forbindelse med saksforberedelse, avgjørelse, gjennomføring av avgjørelsen, oppfølging og kontroll,

2. at opplysningene er tilgjengelige for andre tjenestemenn innen organet eller etaten i den utstrekning som trengs for en hensiktsmessig arbeids- og arkivordning, bl.a. til bruk av veiledning i andre saker,

3. at forvaltningsorganet gir andre forvaltningsorganer opplysninger om et foretaks forbindelse med organet og om avgjørelser som er truffet når det er nødvendig for å fremme avgiverorganets oppgaver etter denne lov,

4. at forvaltningsorganet anmelder eller gir opplysninger om lovbrudd til påtalemyndigheten eller vedkommende kontrollmyndighet, når det finnes ønskelig av allmenne omsyn eller forfølgning av lovbruddet har naturlig sammenheng med avgiverorganets oppgaver,

5. at forvaltningsorganet gir et annet forvaltningsorgan opplysninger (samordning) som forutsatt i lov om Oppgaveregisteret.

Departementet kan videre bestemme at offentlige organer som har med fastsettingen av formues- og inntektsskatt og kontrollen med merverdiavgiften å gjøre, skal få adgang til å gjøre seg kjent med de opplysninger som er gitt etter denne lov.

Forvaltningslovens §§ 13 til 13 e gjelder ikke.

Endret ved lover 6 juni 1997 nr. 35 (ikr. 1 nov 1997), 17 juli 1998 nr. 56 (ikr. 1 jan 1999), 27 mai 2016 nr. 14 (ikr. 1 jan 2017 iflg. res. 27 mai 2016 nr. 531).

§ 3. Departementet kan kreve beslag i regnskapsmateriale m.v. som nevnt i § 2 annet ledd. Er det grunn til å tro at det finnes slikt materiale, og gir forholdene ellers grunn til det, kan departementet kreve ransaking av kontorlokale og alle andre steder som ikke er privat hjem.

Krav om ransaking eller beslag skal rettes til politiet. Om den videre behandling av kravet gjelder reglene i straffeprosessloven så langt de passer. Den kravet rettes mot skal ha partsrettigheter etter straffeprosessloven og i den grad det er nødvendig for virksomheten, tilgang til det beslaglagte. Han blir likevel ikke av den grunn å regne som siktet for en straffbar handling. Straffeprosesslovens § 204 gjelder tilsvarende. Retten avgjør uten hensyn til § 212 første ledd i straffeprosessloven hvilke dokumenter mm. som retten skal se igjennom.

Endret ved lov 17 juli 1998 nr. 56 (ikr. 1 jan 1999).

§ 4. Når departementet krever ransaking eller beslag for å få opplysninger om et forhold som vedkommende er siktet eller tiltalt for, skal kravet behandles i særskilt sak etter reglene i § 3 annet ledd. Det samme gjelder når departementet krever å få se dokumenter mm. som ligger hos retten eller påtalemyndigheten uten at det er avgjort om de kan brukes i straffesaken. Hvis retten godtar kravet fra departementet, kan den sette som vilkår at opplysningene ikke skal benyttes i forbindelse med etterforskningen i straffesaken før det er endelig avgjort om påtalemyndigheten kan benytte dem i denne saken. Får påtalemyndigheten ikke medhold i sitt krav, kan departementet ikke gi opplysningene eller dokumentene videre til påtalemyndigheten med mindre det er lovlig etter de regler som ellers gjelder deres taushetsplikt ved straffbare handlinger.

§ 5. Dersom forholdet ikke rammes av strengere straffebud, straffes med bøter eller med fengsel inntil fem år eller med begge deler den som:

1. utfører varer, teknologi eller tjenester i strid med denne lov eller forskrift som er gitt i medhold av den, eller

2. overtrer noe vilkår som er satt i medhold av denne lov, eller

3. muntlig eller skriftlig gir uriktige opplysninger om forhold som er av betydning for adgangen til å utføre varer, teknologi eller tjenester når det skjer

a. i erklæring avgitt til bruk for offentlig myndighet eller noen som handler på vegne av offentlig myndighet, i anledning av utførsel eller søknad om tillatelse til utførsel,

b. i erklæring som skal sette en annen i stand til å gi slik erklæring som er nevnt under punkt a, eller

4. på annen måte overtrer bestemmelser som er gitt i eller i medhold av denne lov.

Uaktsom overtredelse som nevnt i første ledd, straffes med bøter eller fengsel inntil to år.

Endret ved lov 19 juni 2015 nr. 65 (ikr. 1 okt 2015).

§ 6. (Opphevet ved lov 20 juli 1991 nr. 66.)

§ 7. Departementet kan pålegge et foretak eller en person som ikke oppfyller sin opplysningsplikt etter § 2 en daglig, løpende mulkt, inntil opplysningsplikten er oppfylt.

Tvangsmulktens størrelse fastsettes under hensyn til hvor viktig det er at pålegget blir gjennomført.

Pålegg om mulkt er tvangsgrunnlag for utlegg.

Kongen gir nærmere forskrifter om fastsettelse, beregning og ettergivelse av tvangsmulkt.

Endret ved lov 26 juni 1992 nr. 86.

§ 8. Loven trer i kraft straks. Forskrifter om kontroll av strategisk eksport gitt i medhold av Mellombels lov av 13. desember 1946 nr. 30 om utførsleforbod gjelder inntil videre.

Loven kommer ikke til anvendelse på tillatelser som er gitt før loven trer i kraft. Tjenesteytinger og meddelelse av teknologi mv. etter lovens ikrafttreden krever likevel tillatelse etter denne lov selv om de knytter seg til tidligere gitte tillatelser.

Vedlegg 3
Forskrift om eksport av forsvarsmateriell, flerbruksvarer, teknologi og tjenester

Dato

FOR-2013-06-19-718

Departement

Utenriksdepartementet

Publisert

I 2013 hefte 9

Ikrafttredelse

19.06.2013

Sist endret

FOR-2019-04-09-622

Endrer

FOR-1989-01-10-51

Gjelder for

Norge

Hjemmel

LOV-1987-12-18-93-§1, FOR-1987-12-18-967

Kunngjort

25.06.2013 kl. 15.30

Rettet

24.09.2013 (EØS-henvisninger og § 2)

Korttittel

Forskrift om eksport av forsvarsmateriell mv.

Kapitteloversikt:

Kap. 1. Innledende bestemmelser (§§ 1 – 2)

Kap. 2. Lisens (§§ 3 – 8)

Kap 3. Eksport av forsvarsrelaterte varer til mottakere i EØS (§§ 9 – 12)

Kap. 4. Sertifisering av norske foretak som mottakere i EØS (§§ 13 – 15)

Kap 5. Registrering, rapportering og oppfølgning (§§ 16 – 21)

Kap 6. Generelle bestemmelser (§§ 22 – 27)

Kap 7. Sluttbestemmelser (§28)

Vedlegg I Liste I – forsvarsrelaterte varer (2018)

Vedlegg II Liste II – flerbruksvarer (2018)

Hjemmel: Fastsatt av Utenriksdepartementet 19. juni 2013 med hjemmel i lov 18. desember 1987 nr. 93 om kontroll med eksport av strategiske varer, tjenester og teknologi m.v. § 1, jf. delegeringsvedtak 18. desember 1987 nr. 967.

EØS-henvisninger: EØS-avtalen vedlegg II kap. XIX nr. 3q (direktiv 2009/43/EF som endret ved direktiv 2019/514/EU).

Endringer: Endret ved forskrifter 30 juni 2014 nr. 898, 9 sep 2014 nr. 1163, 13 feb 2015 nr. 124, 12 jan 2016 nr. 32, 21 des 2016 nr. 1831, 6 juni 2017 nr. 740, 26 jan 2018 nr. 136, 9 april 2019 nr. 494, 9 april 2019 nr. 622.

Rettelser: 24.09.2013 (EØS-henvisninger og § 2).

Kap. 1. Innledende bestemmelser

§ 1. Hva forskriften omfatter

Forskriften gjelder eksport av nærmere angitte varer, teknologi, herunder immaterielle ytelser, tekniske datapakker eller produksjonsrettigheter for varer, samt visse tjenester.

Særlige bestemmelser gjelder for eksport av angitte ytelser fra en leverandør i en EØS-stat til en mottaker i en annen EØS-stat når det uttrykkelig fremgår av denne forskrift.

§ 2. Definisjoner

(1) Med forsvarsrelaterte varer menes de produkter som til enhver tid er oppført på liste I som utgjør vedlegg I til denne forskrift.

(2) Med flerbruksvarer menes de produkter som til enhver tid er oppført på liste II som utgjør vedlegg II til denne forskrift.

(3) Med eksport menes enhver utførsel fra norsk tollområde av varer, tjenester og teknologi som omfattes av denne forskrift.

(4) Med overføring menes eksport av forsvarsrelaterte varer fra en leverandør eller tollager i en EØS-stat til en mottaker i en annen EØS-stat.

(5) Med leverandør menes enhver juridisk eller fysisk person som er rettslig ansvarlig for eksport av ytelser etter denne forskrift.

(6) Med mottaker menes enhver juridisk eller fysisk person som er rettslig ansvarlig for mottak av ytelser etter denne forskrift.

(7) Med lisens menes tillatelse fra Utenriksdepartementet til å eksportere nærmere angitte ytelser til en juridisk eller fysisk person.

(8) Med overføringslisens menes tillatelse fra nasjonale myndigheter i en EØS-stat, som gir leverandøren rett til å overføre forsvarsrelaterte varer til en mottaker i annen EØS-stat.

(9) Med transitt menes transport av varer over norsk tollområde uten omlasting, når avsender og mottaker befinner seg utenfor norsk tollområde.

Kap. 2. Lisens

§ 3. Lisensplikt

Eksport av visse varer, nærmere angitt teknologi, herunder immaterielle ytelser, tekniske datapakker eller produksjonsrettigheter for varer eller visse tjenester krever lisens fra Utenriksdepartementet om ikke annet følger av denne forskrift. Departementet avgjør i tvilstilfeller om en ytelse er lisenspliktig eller ikke. Lisensplikten gjelder også ved eksport av varer fra tollager.

§ 4. Lisensplikt etter varelister

Eksport av varer og teknologi oppført på liste I og liste II som utgjør vedlegg til denne forskrift, krever lisens fra Utenriksdepartementet. Lisensplikten knyttet til liste I gjelder også for materiell som har vært særlig konstruert eller modifisert for militært formål, uavhengig av nåværende tilstand.

0 Endret ved forskrift 9 sep 2014 nr. 1163.

§ 5. Lisensplikt for tjenester

Tjenester knyttet til varer og teknologi oppført på liste I og II samt tjenester for øvrig som kan tjene til å utvikle et lands militære evne, som ytes i utlandet eller her i landet for bruk i utlandet, krever lisens fra Utenriksdepartementet.

§ 6. Lisensplikt for handel og formidling

Handel, formidling eller annen bistand ved salg av varer og teknologi som omfattes av liste I fra et fremmed land til et annet, krever lisens fra Utenriksdepartementet. Tilsvarende gjelder ved formidling av varer oppført i liste II samt tilhørende teknologi og tjenesteytelse der det er kjent eller grunn til å forstå at varen, teknologien eller tjenesten er eller kan være ment, helt eller delvis, for bruk i forbindelse med utvikling, produksjon, håndtering, drift, vedlikehold, lagring, deteksjon, identifikasjon eller spredning av kjemiske, biologiske eller kjernefysiske våpen eller andre kjernefysiske sprenglegemer, og i forbindelse med utvikling, produksjon, vedlikehold eller lagring av missiler som kan levere slike våpen.

§ 7. Lisensplikt for øvrige varer, teknologi og tjenester

I tillegg til liste I og II er eksport av følgende varer, teknologi og tjenester lisenspliktige:

a) enhver vare, teknologi og tjenesteytelse der eksportøren er kjent med eller har grunn til å forstå at varen, teknologien eller tjenesten er eller kan være ment, helt eller delvis, for bruk i forbindelse med utvikling, produksjon, håndtering, drift, vedlikehold, lagring, deteksjon, identifikasjon eller spredning av kjemiske, biologiske eller kjernefysiske våpen eller andre kjernefysiske sprengelementer. Tilsvarende regler gjelder for eksport av enhver vare, teknologi eller tjeneste som kan benyttes til utvikling, produksjon, vedlikehold eller lagring av missiler som kan levere slike våpen,

b) enhver vare, teknologi eller tjeneste til militær bruk til områder som er underlagt våpenembargo vedtatt av FNs sikkerhetsråd med hjemmel i FN-paktens kapittel VII eller andre tiltaksregimer Norge har sluttet seg til,

c) enhver vare, teknologi og tjeneste til militær bruk til områder hvor det er krig, krig truer eller til land hvor det er borgerkrig.

d) enhver vare, teknologi og tjeneste som direkte kan tjene til å utvikle en stats militære evne på en måte som ikke er forenlig med vesentlige norske sikkerhets- og forsvarsinteresser.

§ 8. Unntak fra lisensplikt

Lisensplikten i § 3, jf. § 4 – § 7, gjelder ikke for:

a) varer oppført på Liste II i utenlandsk eie og som returneres til utlandet etter å ha vært midlertidig innført til Norge i forbindelse med utstilling og demonstrasjon,

b) redningsutstyr og oljevernutstyr som utføres i forbindelse med hjelpeaksjoner,

c) skytevåpen, våpendeler og ammunisjon som utføres i henhold til våpenloven, jf. forskrift 25. juni 2009 nr. 904 om skytevåpen, våpendeler og ammunisjon, femte del,

d) varer som utføres til den europeiske romorganisasjonen ESA, eller en representant for denne, og som er strengt nødvendig for organisasjonens offisielle virksomhet. Unntaket gjelder bare for leveranser til ESAs medlemsland,

e) varer oppført på liste II som utelukkende er i transitt gjennom norsk tollområde, når avsender og mottaker befinner seg utenfor norsk tollområde. Det samme gjelder varer oppført på liste I dersom både avsender og mottaker befinner seg innenfor EØS,

f) varer, teknologi og tjenester til bruk på norsk kontinentalsokkel,

g) varer, teknologi og tjenester til bruk om bord på norskeide skip under norsk flagg og norskeide luftfartøyer, i utenriksfart,

h) eksport fra norsk forsvarsmyndighet, forutsatt at eiendomsretten til varen ikke overføres og varen skal benyttes av norske styrker i utlandet. Unntaket gjelder også for varer som norsk forsvarsmyndighet sender ut for reparasjon, vedlikehold, oppdatering eller lignende, med retur til Norge. I henhold til disse unntaksbestemmelsene skal forsvarsmyndigheten hvert år, innen 15. februar, sende rapport til Utenriksdepartementet om all utførsel som nevnt ovenfor foretatt i løpet av det foregående kalenderår,

i) forsvarsmateriell som eies av et NATO-lands eller et EØS-stats forsvarsmyndighet, og som returneres til utlandet etter å ha vært midlertidig innført til Norge i forbindelse med øvelse eller trening.

0 Endret ved forskrift 30 juni 2014 nr. 898.

Kap. 3. Eksport av forsvarsrelaterte varer til mottakere i EØS

§ 9. Overføringslisens

Overføring av forsvarsrelaterte varer til mottakere i EØS kan kun skje på grunnlag av en generell overføringslisens, en global overføringslisens eller en individuell overføringslisens utferdiget av Utenriksdepartementet. Reglene om overføringslisenser gjelder kun forsvarsrelaterte varer oppført på liste I som utgjør vedlegg til denne forskrift.

§ 10. Generell overføringslisens

Generelle overføringslisenser for forsvarsrelaterte varer kunngjøres av Utenriksdepartementet. Lisensene kan benyttes av leverandører i Norge etter forutgående registrering hos Utenriksdepartementet. Generelle overføringslisenser gjelder bestemte varekategorier, til en kategori eller kategorier av mottakere i EØS og det kan settes særlige vilkår for lisensene.

Generelle overføringslisenser skal kunngjøres dersom:

a) mottakeren inngår i en EØS-stats væpnede styrker eller en offentlig oppdragsgiver på forsvarsområdet som foretar innkjøp som utelukkende skal brukes av en EØS-stats væpnede styrker,

b) mottakeren er et foretak som er sertifisert i samsvar med § 13,

c) overføringen gjøres med sikte på demonstrasjon, evaluering eller utstilling,

d) overføringen gjøres med sikte på vedlikehold eller reparasjon, dersom mottakeren er den opprinnelige leverandøren av de forsvarsrelaterte varene.

0 Endret ved forskrift 30 juni 2014 nr. 898.

§ 11. Global overføringslisens

Ved overføring av forsvarsrelaterte varer som ikke omfattes av en generell overføringslisens, kan Utenriksdepartementet, etter skriftlig søknad fra leverandør i Norge, utferdige en global overføringslisens. Lisensene gis for en periode på tre år med mulighet for forlengelse. Globale overføringslisenser gjelder bestemte forsvarsrelaterte varer eller kategorier av varer til mottakere eller kategori av mottakere i en eller flere EØS-stater. Det kan settes særlige vilkår for lisensene.

§ 12. Individuell overføringslisens

Ved overføring av forsvarsrelaterte varer som ikke omfattes av en generell overføringslisens og en global overføringslisens ikke kan innvilges, kan Utenriksdepartementet, etter skriftlig søknad fra leverandør i Norge, utferdige en individuell overføringslisens. Lisensen gjelder en spesifisert mengde forsvarsrelaterte varer til en mottaker i en EØS-stat i en eller flere sendinger.

En individuell overføringslisens skal benyttes dersom:

a) søknaden om overføringslisens er begrenset til en overføring,

b) det er nødvendig for å beskytte Norges grunnleggende sikkerhetsinteresser, eller av hensyn til den offentlige orden,

c) det er nødvendig for å overholde Norges internasjonale forpliktelser, eller

d) det er tungtveiende grunner til å tro at leverandøren ikke vil være i stand til å oppfylle vilkårene for å få en global overføringslisens.

Kap. 4. Sertifisering av norske foretak som mottakere i EØS

§ 13. Sertifisering av foretak i Norge

Utenriksdepartementet kan, etter skriftlig søknad, sertifisere foretak etablert i Norge for mottak av forsvarsrelaterte varer under generelle overføringslisenser kunngjort av andre EØS-stater.

Utenriksdepartementet skal gjennom sertifiseringen vurdere det mottakende foretaks pålitelighet, særlig med hensyn til foretakets evne til å overholde eksportbegrensningene for forsvarsrelaterte produkter mottatt i henhold til en generell overføringslisens fra en annen EØS-stat. Ved vurderingen vil det særlig legges vekt på følgende kriterier:

a) dokumentert erfaring fra forsvarsvirksomhet, der det særlig tas hensyn til foretakets historikk med hensyn til overholdelse av eksportrestriksjoner, eventuelle rettsavgjørelser i denne forbindelse, eventuelle tillatelser til å produsere eller markedsføre forsvarsrelaterte varer, og hvorvidt foretaket har erfarent lederpersonale,

b) relevant industriell virksomhet i forbindelse med forsvarsrelaterte varer i EØS, særlig evne til system-/delsystemintegrasjon,

c) særskilt utpeking av en overordnet leder som skal være personlig ansvarlig for overføringer og eksport,

d) en skriftlig erklæring fra foretaket, undertegnet av den overordnede lederen nevnt i bokstav c), om at foretaket vil iverksette alle nødvendige tiltak for å overholde og håndheve alle særlige vilkår knyttet til sluttbruk og eksport av hver bestanddel eller hver vare det har mottatt,

e) en skriftlig erklæring fra foretaket, undertegnet av den overordnede lederen nevnt i bokstav c), om at det med behørig aktsomhet, som svar på anmodninger og forespørsler fra Utenriksdepartementet, vil fremskaffe detaljerte opplysninger om sluttbrukere eller sluttbruk av alle eksporterte varer som er overført eller mottatt i henhold til en overføringslisens fra en annen EØS-stat,

f) en beskrivelse, kontrasignert av den overordnede lederen nevnt i bokstav c), av det interne programmet for sikring av samsvar med kravene eller av foretakets ledelsessystem for overføring eller eksport. I den nevnte beskrivelsen skal det gis nærmere opplysninger om de organisasjonsmessige, menneskelige og tekniske ressursene ledelsen rår over i forbindelse med overføringer og eksport, ansvarskjeden i foretaket, internkontrollrutiner, holdningsskapende tiltak og opplæring av personalet, fysiske og tekniske sikkerhetsordninger, journalføring og sporbarhet av overføringer og eksport.

0 Endret ved forskrift 30 juni 2014 nr. 898.

§ 14. Utstedelse av sertifikat

Utenriksdepartementet utsteder et sertifikat til godkjente mottakende foretak i Norge. Sertifikatet skal inneholde informasjon om utstedende myndighet, foretakets navn og adresse, gyldighetstid samt en erklæring om at foretaket oppfyller kravene til sertifisering. Sertifikatet kan også inneholde vilkår knyttet til innhenting av informasjon som er nødvendig for kontroll av om kriteriene i § 13, 2. ledd er oppfylt samt suspensjon eller tilbakekalling av sertifikatet.

Sertifikatets gyldighetstid fastsettes av Utenriksdepartementet, men kan ikke overstige fem år.

Sertifiserte foretak i Norge vil bli meldt inn til EUs sentrale register og som publiseres på EU-kommisjonens hjemmeside.

§ 15. Kontroll med sertifiserte foretak

Utenriksdepartementet vil minst hvert tredje år kontrollere at mottakende foretak oppfyller kravene for sertifisering, jf. § 13, 2. ledd, samt eventuelle vilkår fastsatt i sertifikatet, jf. § 14. Dersom det sertifiserte foretaket ikke lenger oppfyller kravene vil Utenriksdepartementet pålegge foretaket å iverksette tiltak for å sikre oppfyllelse av samtlige krav og vilkår. Utenriksdepartementet kan også suspendere eller tilbakekalle sertifiseringen.

Kap. 5. Registrering, rapportering og oppfølgning

§ 16. Registrering

Leverandøren skal føre et detaljert og fullstendig register over eksport av forsvarsrelaterte varer oppført på liste I som utgjør vedlegg til denne forskrift. Registeret skal inneholde dokumenter med følgende opplysninger:

a) en beskrivelse av varen og dens referanse til liste I,

b) mengde og verdi,

c) overføringsdatoer,

d) leverandørens og mottakerens navn og adresse,

e) dersom det er kjent eller påkrevet etter § 24, sluttbruken og sluttbrukeren av varen,

f) dokumentasjon på at opplysninger vedrørende eksportbegrensninger er oversendt mottakeren,

g) tolldeklarasjon med ekspedisjons- og løpenummer.

§ 17. Rapportering

Leverandøren skal rapportere til Utenriksdepartementet kvartalsvis, på fastsatt skjema, om all eksport og overføring av forsvarsrelaterte varer oppført på liste I.

§ 18. Arkivering

Leverandøren skal oppbevare registre og lisenser i minst ti år fra utløpet av det kalenderåret eksporten fant sted. Utenriksdepartementet kan pålegge leverandøren å fremvise denne dokumentasjonen for kontroll.

§ 19. Informasjon om vilkår

Leverandøren skal informere mottakerne om vilkår for lisensen, herunder begrensninger i forbindelse med sluttbruk eller re-eksport.

§ 20. Oppfølging av eksport

Leverandøren skal påse at forsvarsrelaterte varer, flerbruksvarer, teknologi eller tjenester som overføres eller eksporteres, er i samsvar med innvilget lisens, går til fastsatt bestemmelsessted, ikke fraviker godkjent beskrivelse eller kvantum angitt i lisensen, samt at eksporten skjer innen den gyldighetstid og på de særlige vilkår som er fastsatt i lisensen.

§ 21. Kontroll ved eksport

Leverandøren skal ved eksport av lisenspliktige varer og teknologi legge frem gyldig lisens for tollmyndigheten senest ved fremleggelse av tolldeklarasjon.

Kap. 6. Generelle bestemmelser

§ 22. Lisenssøknad

Lisenssøknad skal fremmes skriftlig og på fastsatt skjema undertegnet av den som har fullmakt til å handle på leverandørens vegne. For overføringslisenser gjelder også særskilte regler i kap. 3.

Leverandøren skal legge frem alle opplysninger og dokumentasjon som Utenriksdepartementet finner nødvendig for behandling av søknaden.

At bindende avtaler er inngått eller at betaling er mottatt vil ikke kunne legges til grunn for innvilgelse av tillatelse til utførsel. Ved avtaler om eksport av lisenspliktige varer bør det alltid tas forbehold om at søknad om lisens innvilges.

0 Endret ved forskrift 6 juni 2017 nr. 740.

§ 23. Vilkår for innvilgelse av lisens

Utenriksdepartementet kan sette vilkår i tråd med formålet til lov 18. desember 1987 nr. 93 for innvilgelse av lisens i medhold av denne forskrift.

§ 24. Sluttbrukererklæring

Utenriksdepartementet kan kreve at leverandøren fremlegger en sluttbrukererklæring.

§ 25. Tilbakekalling av lisens

Lisens gitt i medhold av denne forskrift kan tilbakekalles, suspenderes eller begrenses dersom leverandøren misbruker lisensen eller misligholder vilkårene i denne. Det samme gjelder dersom leverandøren handler i strid med bestemmelser gitt i denne forskrift. Lisens kan også tilbakekalles, suspenderes eller begrenses dersom det fremkommer nye opplysninger eller de politiske eller faktiske forhold i mottakerstaten eller området endres, og dette vesentlig endrer grunnlaget for lisensen. For øvrig gjelder de alminnelige regler om omgjøring av enkeltvedtak.

§ 26. Endring, forlengelse og overdragelse av lisens

Leverandøren må søke Utenriksdepartementet om endring eller forlengelse av innvilgede lisenser samt for å overdra slike til andre.

§ 27. Retur av lisens

Lisenser som ikke er benyttet eller ikke kan benyttes som forutsatt, returneres til Utenriksdepartementet med en redegjørelse for årsaken. Det samme gjelder om en innvilget lisens har gått tapt.

Kap. 7. Sluttbestemmelser

§ 28. Ikrafttreden

Forskriften trer i kraft straks. Fra samme tidspunkt oppheves forskrift 10. januar 1989 nr. 51 til gjennomføring av utførselsreguleringen for strategiske varer, tjenester og teknologi.

Vedlegg I

Liste I – forsvarsrelaterte varer (2018)

For å lese vedlegg I se her:

0 Endret ved forskrifter 30 juni 2014 nr. 898, 13 feb 2015 nr. 124, 21 des 2016 nr. 1831, 6 juni 2017 nr. 740, 26 jan 2018 nr. 136, 9 april 2019 nr. 494, 9 april 2019 nr. 622.

Vedlegg II

Liste II – flerbruksvarer (2018)

For å lese vedlegg II se her:

0 Endret ved forskrifter 13 feb 2015 nr. 124, 12 jan 2016 nr. 32, 21 des 2016 nr. 1831, 26 jan 2018 nr. 136, 9 april 2019 nr. 494.

Vedlegg 4
Retningslinjer for Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksport av forsvarsmateriell, samt teknologi og tjenester for militære formål av 28. februar 1992[10]

1.1 Anvendelsesområde

Disse retningslinjene gjelder Utenriksdepartementets behandling av søknader om eksport av forsvarsrelaterte varer, materiell som har vært særlig konstruert eller modifisert for militært formål, samt teknologi og tjenester for militære formål, jf. lov av 18.desember 1987 nr. 93 om kontroll med eksport av strategiske varer, tjenester og teknologi m.v. (eksportkontrolloven)og forskrift av 19. juni 2013 nr 718 om eksport av forsvarsmateriell, flerbruksvarer, teknologi og tjenester (eksportkontrollforskriften). Retningslinjene kan også anvendes ved eksport av flerbruksvarer samt tilhørende teknologi og tjenester til militær sluttbruk. Retningslinjene gjelder ikke for leveranser av ubetydelig omfang og som ikke er for militær bruk eller for politibruk.

1.2 Formål

Formålet med retningslinjene er å utdype prosedyrene for og de kriterier som vektlegges ved Utenriksdepartementets behandling av søknader som beskrevet i punkt 1.1.

1.3 Adgang til fravikelse

Departementet kan fravike retningslinjene i enkeltsaker der særlige hensyn gjør seg gjeldene.

2. Overordnede prinsipper og vurderingskriterier

2.1 Grunnlag for vurderingen

Utgangspunktet for vurderingen av søknader som beskrevet i 1.1 er Regjeringens erklæring av 11. mars 1959 og Stortingets vedtak av samme dato sammenholdt med Stortingets enstemmige presisering i 1997, jf. 2.2. Regjeringen anser Stortingets vedtak som et bindende pålegg, og eksportreguleringen skal sikre at det blir fulgt.

EUs felles holdning om våpeneksport (2008/944/CSFP) artikkel 2 og FN-avtalen om handel med konvensjonelle våpen (ATT) av 3. april 2013 artikkel 6 og 7, jf. vedlegg A og B, danner også grunnlag for vurdering av slike søknader.

2.2 Regjeringens erklæring, Stortingets vedtak og Stortingets presisering

a) Regjeringens erklæring av 1959

Det skal ved avgjørelsen legges vekt på de utenriks- og innenrikspolitiske vurderinger, og hovedsynspunktet bør være at Norge ikke vil tillate salg av våpen og ammunisjon til områder hvor det er krig eller krig truer, eller til land hvor det er borgerkrig.

b) Stortingets vedtak av 1959

Stortinget tar til etterretning den erklæring Statsministeren på vegne av Regjeringen har lagt frem. Stortinget vil sterkt understreke at eksport av våpen og ammunisjon fra Norge bare må skje etter en omhyggelig vurdering av de uten- og innenrikspolitiske forhold i vedkommende område. Denne vurdering må etter Stortingets mening være avgjørende for om eksport skal finne sted.

c) Stortingets presisering av 1997

Utenriksdepartementets vurdering av disse forholdene omfatter en vurdering av en rekke politiske spørsmål, herunder spørsmål knyttet til demokratiske rettigheter og respekt for grunnleggende menneskerettigheter.

2.3 Særlige avslagsgrunnlag

I tillegg til prinsippene som følger av Regjeringens erklæring og Stortingets vedtak, skal søknader som beskrevet i 1.1 avslås med grunnlag i vedlegg A (Kriterium 1–4) og vedlegg B (artikkel 6–7) dersom:

a) dette er uforenlig med Norges internasjonale forpliktelser (jf K1, og ATT artikkel 6),

b) det åpenbart er fare for at den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres kan bli brukt til intern undertrykking, til å krenke grunnleggende menneskerettigheter eller til å begå alvorlige brudd på internasjonal humanitærrett (jf. K2, og ATT artikkel 7),

c) eksport vil kunne fremprovosere eller forlenge væpnede konflikter eller forverre eksisterende motsetninger eller konflikter i den endelige bestemmelsesstaten (jf K3),

d) det er åpenbar fare for at den påtenkte mottakeren vil bruke den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, til å angripe en annen stat eller tvinge gjennom territorialkrav med makt (jf K4),

e) det foreligger kunnskap om at det militære utstyret vil kunne bli brukt til å begå folkemord, forbrytelser mot menneskeheten eller krigsforbrytelser (jf ATT artikkel 6),

f) det er overveiende sannsynlig at det militære utstyret vil innebære brudd på internasjonale regler om terrorisme og regler om transnasjonal organisert kriminalitet (jf ATT artikkel 7).

2.4 Særlige vurderingskriterier

I tillegg til prinsippene som følger av Regjeringens erklæring og Stortingets vedtak, skal det ved vurdering av søknader som beskrevet i 1.1 med grunnlag i vedlegg A (Kriterium 5–8) og vedlegg B (artikkel 7) særlig tas hensyn til:

g) den nasjonale sikkerheten i Norge, allierte og vennligsinnede land (jf K5),

h) kjøperlandets atferd overfor verdenssamfunnet, særlig med hensyn til landets holdning til terrorisme, hvilke allianser det har inngått, og respekten for folkeretten (jf K6),

i) risiko for at den militære teknologien eller det militære utstyret skal bli ulovlig omsatt i kjøperlandet eller reeksportert på ugunstige vilkår (jf K7),

j) forenligheten mellom eksporten av militær teknologi og militært utstyr og mottakerlandets økonomiske og tekniske evne, samtidig som det tas hensyn til at det er ønskelig at stater kan dekke sine legitime sikkerhets- og forsvarsbehov med minst mulig innsats av menneskelige og økonomiske ressurser til våpen (jf K8),

k) risikoen for at våpeneksporten kan bli brukt til å gjennomføre alvorlig kjønnsbasert vold eller vold mot kvinner og barn (jf ATT artikkel 7).

3. Varekategorier og landgrupper

3.1 Varekategorier

Ved behandling av søknader benyttes følgende varekategorier:

a) Varekategori A:

Kategorien omfatter våpen, ammunisjon og visse typer militært materiell. I tillegg omfattes annet materiell med strategisk kapasitet som vesentlig kan påvirke de militære styrkeforhold ut over nærområdet.

b) Varekategori B:

Kategorien omfatter øvrige forsvarsrelaterte varer som ikke har egenskaper eller bruksområder som definert for varekategori A.

3.2 Landgrupper

Ved behandling av søknader benyttes følgende landgrupper:

a) Landgruppe 1 består av de nordiske land og NATOs medlemsland, samt enkelte særskilt nærstående land.

b) Landgruppe 2 består av andre land enn de som omfattes av gruppe 1 og som er godkjent etter regjeringsbehandling som mottakere av varer i kategori A.

c) Landgruppe 3 består av land utenfor gruppe 1 og 2 og som Norge ikke selger våpen og ammunisjon som definert som varekategori A til, men som etter vurdering kan motta annet materiell som definert som varekategori B.

d) Landgruppe 4 er land som Norge ikke selger A- eller B-materiell til fordi de befinner seg i et område hvor det er krig eller krig truer, land hvor det er borgerkrig eller land hvor en omhyggelig vurdering av de uten- og innenrikspolitiske forhold i vedkommende område tilsier at eksport av våpen og militært materiell ikke bør finne sted, eller land som er omfattet av bindende sanksjoner vedtatt av FNs Sikkerhetsråd eller andre tiltaksregimer som Norge har sluttet seg til.

4. Eksport av varer med selvstendig funksjon

4.1 Endelig mottakerland

Ved eksport av varer med selvstendig funksjon skal søknaden alltid vurderes ut fra endelig mottakerland uavhengig av om eksport skjer direkte eller via tredjeland.

4.2 Varekategori A

Ved eksport av varer med selvstendig funksjon i varekategori A legges følgende kriterier til grunn:

a) Eksport av varer i kategori A kan ikke finne sted til andre sluttbrukere enn statlige myndigheter. Eksport av jakt og konkurransevåpen kan likevel finne sted til myndighetsgodkjente mottakere i mottakerstaten.

b) Eksport av varer i kategori A vil normalt tillates når kunden er, eller opptrer på vegne av, forsvarsmyndigheter i land i gruppe 1, såfremt dokumentasjon som godtgjør dette foreligger.

c) Eksport av varer i kategori A til land utenfor gruppe 1 vil kreve regjeringsbehandling. Land som blir godkjent som mottakere av varer i kategori A etter regjeringsbehandling, utgjør gruppe 2. Innvilgelse av lisens i slike tilfeller forutsetter fremlegging av myndighetsbekreftet sluttbrukererklæring med reeksport-klausul, dvs. erklæring som fastslår at reeksport ikke må finne sted uten norske myndigheters godkjennelse.

4.3 Varekategori B

For eksport av varer i kategori B vil det normalt kunne tilstås lisens for land i gruppe 1, 2 og 3 såfremt tilfredsstillende dokumentasjon på sluttbruk og sluttbruker er fremlagt.

4.4 Landgruppe 4

Eksport av kategori A- og kategori B-produkter kan ikke finne sted til land i gruppe 4, med mindre særlige hensyn gjør seg gjeldende.

5. Eksport av materiell opprinnelig konstruert eller modifisert for militært formål

5.1 Materiell uten militær bruksverdi

Ved eksport av materiell opprinnelig konstruert eller modifisert for militært formål, men som vurderes å ikke lenger ha noen militær bruksverdi, kan lisens innvilges til mottakere i landgruppene 1, 2 og 3, såfremt tilfredsstillende dokumentasjon på sluttbruk og sluttbruker er fremlagt.

6. Eksport av deler (delleveranser)

6.1 Definisjon

Med delleveranser menes leveranser av varer som ikke har noen selvstendig funksjon.

6.2 Delleveranse under samarbeidsavtaler

Ved delleveranser under samarbeidsavtaler med bedrifter eller myndigheter i andre land, skal eksportlisens gis når avtalen er godkjent av norske myndigheter. Samarbeidsavtaler med land og bedrifter i landgruppe 1 bør normalt godkjennes, såfremt de norske deler, delsystemer eller komponenter samordnes med deler fra andre leveringskilder, og at det ferdige produkt ikke fremstår som norsk. Det kan i disse tilfellene avstås fra dokumentasjon for sluttbruk av det ferdige produkt.

6.3 Andre delleveranse

a) Ved delleveranser til prosjekter som ikke er myndighetsgodkjente, og der leveransen er basert på markedstilgjengelig teknologi og kundens produktbeskrivelse, skal lisens i alminnelighet innvilges til de land som ikke tilhører gruppe 4, dersom det ferdige produkt ikke fremstår som norsk. Det kan i disse tilfellene avstås fra dokumentasjon for sluttbruk.

b) Søknad om eksportlisens for delleveranser av annen type enn nevnt i 6.2 og 6.3 a) skal behandles på samme måte som ved eksport av sluttproduktet.

7. Eksport av teknologi, herunder bl. a. produksjonsrettigheter og tekniske data

7.1 Definisjon

Med teknologi menes her innsikt som er avgjørende for å utvikle, produsere, vedlikeholde eller bruke en vare.

7.2 Produksjonsrettigheter

Søknad om overføring av produksjonsrettigheter skal behandles med sikte på å sikre at overføringen ikke har som formål å omgå norsk eksportregulering.

7.3 Eksport av teknologi under godkjente samarbeidsavtaler

Ved eksport av teknologi som inngår i samarbeidsavtaler med bedrifter eller myndigheter i andre land, skal lisens innvilges såfremt avtalen er godkjent av norske myndigheter.

7.4 Eksport av teknologi utenfor godkjente samarbeidsavtaler

a) Generelt

Ved behandlingen av søknader om eksport som ikke er ledd i myndighetsgodkjent samarbeid, skal det bringes på det rene hvilken kategori det ferdige produkt vil tilhøre.

b) Produksjonsrettigheter i varekategori A

Ved eksport av produksjonsrettigheter for en vare i kategori A, kan tillatelse bare gis for overføring til land i gruppene 1 og 2 og etter tilsvarende prinsipper som for øvrig gjelder for eksport av varer under denne kategorien.

Som vilkår for tillatelsen skal den norske selger av produksjonsrettighetene pålegges å innarbeide i forbehold i kontrakten om at eventuell overføring eller reeksport av produksjonsrettigheter til en tredjepart må forelegges norske myndigheter for godkjennelse. Søknad om slik sublisensiering skal behandles på samme måte som overføring av produksjonsrettighetene direkte fra Norge.

c) Produksjonsrettigheter i varekategori B

For overføring av produksjonsrettigheter til varer i kategori B skal lisens normalt innvilges for land i gruppene 1, 2 og 3. Utenriksdepartementets krav til dokumentasjon og kontraktbetingelser vil i disse tilfeller bero på en konkret vurdering hvor bl. a. produktets egenskaper, produksjonslandets egen eksportpolitikk, den interne situasjonen i landet og risikoen ved eventuell eksport til uønskede mottakere, tas i betraktning.

d) Annen teknologioverføring

Ved andre typer teknologioverføringer kan det ikke oppstilles detaljerte retningslinjer. Vurderingen av eksportsøknaden vil måtte avhenge av i hvilken grad teknologi-overføringen knytter seg til et produkts militære funksjon. Jo mer dette er tilfelle, dess mer skal vurderingen av en søknad basere seg på retningslinjene for eksport av ferdigproduktet i tilsvarende varekategori.

8. Tjenester

8.1 Generelt

Tjenester kan være knyttet til utvikling, produksjon, vedlikehold og bruk av et produkt, men behøver ikke være knyttet til noe produkt for å måtte ha tillatelse etter forskriftenes §§ 3, 5 og 7. Militær planlegging vil også være omfattet.

8.2 Tjenester tilknyttet forsvarsrelaterte varer

Tjenester som er tilknyttet forsvarsrelaterte varer, og som utgjør en vesentlig forutsetning for varens utvikling, produksjon, vedlikehold eller bruk, følger de samme retningslinjer som ved eksportlisens for selve produktet.

8.3 Andre tjenester

Tjenester som ikke er konkret knyttet til en vare, men som vedrører militær planlegging, bør tillates til land i gruppene 1 og 2 og nektes til land i gruppe 4. Innvilgelse til land i gruppe 3 må vurderes konkret med utgangspunkt i tjenestens antatte militære og mulige politiske virkning.

9. Samarbeids- og utviklingsprosjekter

9.1 Prosjekt godkjent av norske forsvarsmyndigheter

Eksport av varer, tjenester og teknologi til land Norge har samarbeidsavtaler med skal tillates dersom leveransen finner sted under et prosjekt som er godkjent av norske forsvarsmyndigheter med det hovedsiktemål å ivareta samarbeidslandenes egne forsvarsbehov. Dersom det ferdige produkt ikke fremstår som norsk, kan det reeksporteres etter samarbeidslandets eksportkontrollregler.

9.2 Produkt med flernasjonal identitet

Ved samarbeidsprosjekter som er av en slik art at det ferdige produkt fremstår med flernasjonal identitet, kan produksjonslandets eksportkontrollregler legges til grunn ved eksport til tredjeland. I forbindelse med godkjenningen av samarbeidsprosjektet skal eksportvilkårene for det ferdige produkt til tredjeland avtales mellom samarbeidslandenes myndigheter.

10. Prosedyreregler

10.1 Saksbehandlingstid

Søknader som omfattes av retningslinjene, bør være ferdigbehandlet av Utenriksdepartementet senest innen 12 uker når det gjelder kategori A-produkter og senest innen 6 uker for øvrige søknader.

10.2 Foreleggelse for Regjeringen

Dersom søknaden om eksport berører viktige forsvarsspørsmål eller materiellsamarbeid med andre land, eller næringsinteresser, skal forelegges Regjeringen på egnet måte.

10.3 Tekniske sakkyndige

Ved vurdering av tekniske sider og bruksområde for produkt, teknologi, data-pakke eller tjeneste konsulteres om nødvendig Forsvarsdepartementet ved Forsvarets forskningsinstitutt.

Vedlegg A[11]

Kriterium 1

Respekt for medlemsstatenes internasjonale forpliktelser, særlig sanksjoner som er vedtatt av FNs sikkerhetsråd eller av Den europeiske union, avtaler om ikkespredning og andre emner samt andre internasjonale forpliktelser

Eksportlisens skal ikke utstedes dersom dette er uforenlig med blant annet:

a) medlemsstatenes internasjonale forpliktelser og deres plikt til å overholde våpenblokadene innført av De forente nasjoner (FN), Den europeiske union (EU) og Organisasjonen for sikkerhet og samarbeid i Europa (OSSE),

b) medlemsstatenes forpliktelser etter avtalen om ikkespredning av kjernefysiske våpen, konvensjonen om biologiske våpen og toksinvåpen og konvensjonen om kjemiske våpen,

c) medlemsstatenes forpliktelse til å avstå fra å eksportere enhver form for antipersonellminer.

d) medlemsstatenes forpliktelser innenfor rammen av Australiagruppen, kontrollregimet for rakettvåpenteknologi, Zangger-komiteen, gruppen av leverandører av kjernefysisk materiale, Wassenaarsamarbeidet og Haag-atferdskodeksen mot spredning av ballistiske raketter (HCOC).

Kriterium 2

Respekt for menneskerettighetene og internasjonal humanitærrett i den endelige bestemmelsesstaten

Medlemsstatene skal vurdere mottakerstatens holdninger til relevante prinsipper som er nedfelt i internasjonale menneskerettsinstrumenter, og skal deretter:

a) avstå fra å utstede eksportlisens når det åpenbart er fare for at den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, kan bli brukt til intern undertrykking,

b) i hvert enkelt tilfelle utøve særlig forsiktighet og ta hensyn til hvilken type militær teknologi eller militært utstyr det gjelder, når de utsteder lisens til land der kompetente organer i FN, Europarådet eller EU har konstatert alvorlige brudd på menneskerettighetene.

Teknologi eller utstyr som kan brukes til intern undertrykking, skal i denne forbindelse omfatte blant annet slik teknologi eller slikt utstyr, eller tilsvarende teknologi eller utstyr, som det er godtgjort at den påtenkte sluttbrukeren har anvendt til intern undertrykking, eller teknologi eller utstyr som det er grunn til å tro vil bli anvendt til andre formål eller viderelevert til en annen sluttbruker enn angitt, og bli brukt til intern undertrykking. I tråd med artikkel 1 i denne felles holdning skal det vurderes nøye hvilken type teknologi eller utstyr det dreier seg om, særlig om teknologien eller utstyret er ment for nasjonale sikkerhetsformål. Intern undertrykking omfatter blant annet tortur og annen grusom, umenneskelig eller nedverdigende behandling eller straff, summariske eller vilkårlige henrettelser, forsvinninger, vilkårlig frihetsberøvelse og andre alvorlige brudd på menneskerettighetene og de grunnleggende friheter, som angitt i relevante internasjonale menneskerettsinstrumenter, herunder Verdenserklæringen om menneskerettighetene og den internasjonale konvensjon om sivile og politiske rettigheter.

Medlemsstatene skal vurdere mottakerstatens holdninger til relevante prinsipper som er nedfelt i internasjonale humanitærrettsinstrumenter, og skal deretter:

c) avstå fra å utstede eksportlisens når det åpenbart er fare for at den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, kan bli brukt til å begå alvorlige brudd på internasjonal humanitærrett.

Kriterium 3

Den innenrikspolitiske situasjonen i den endelige bestemmelsesstaten som følge av eksisterende motsetninger eller væpnede konflikter

Medlemsstatene skal avstå fra å utstede eksportlisens som vil kunne fremprovosere eller forlenge væpnede konflikter eller forverre eksisterende motsetninger eller konflikter i den endelige bestemmelsesstaten.

Kriterium 4

Bevaring av regional fred, sikkerhet og stabilitet

Medlemsstatene skal avstå fra å utstede eksportlisens når det åpenbart er fare for at den påtenkte mottakeren vil bruke den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, til å angripe en annen stat eller til å tvinge gjennom territorialkrav med makt.

Ved vurderingen av denne risikoen skal medlemsstatene ta hensyn til blant annet følgende:

a) om det pågår, eller om det er sannsynlig at det kan oppstå, en væpnet konflikt mellom mottakerstaten og et annet land,

b) om det foreligger territorialkrav mot et naboland som mottakerstaten tidligere har forsøkt eller truet med å tvinge gjennom med makt,

c) om det er sannsynlig at den militære teknologien eller det militære utstyret vil bli brukt til andre formål enn legitime nasjonale sikkerhets- og forsvarsoppgaver i mottakerstaten,

d) at det er nødvendig å unngå å påvirke den regionale stabiliteten negativt i vesentlig grad.

Kriterium 5

Den nasjonale sikkerheten i medlemsstatene og i territorier der de eksterne forbindelser er en medlemsstats ansvar, samt den nasjonale sikkerheten i vennligsinnede og allierte land

Medlemsstatene skal ta hensyn til:

a) hvilken virkning den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, kan ha på deres egne, på andre medlemsstaters og på vennligsinnede og allierte lands forsvars- og sikkerhetsinteresser, samtidig som de erkjenner at dette forhold ikke må berøre hensynet til kriteriet om respekt for menneskerettighetene eller kriteriet om regional fred, sikkerhet og stabilitet,

b) risikoen for at den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, kan bli brukt mot deres egne eller andre medlemsstaters styrker og mot styrkene til vennligsinnede og allierte land.

Kriterium 6

Kjøperlandets atferd overfor verdenssamfunnet, særlig med hensyn til landets holdning til terrorisme, hvilke allianser det har inngått, og respekten for folkeretten

Medlemsstatene skal ta hensyn til blant annet kjøperlandets historikk når det gjelder:

a) støtte eller oppfordring til terrorisme og internasjonal organisert kriminalitet.

b) overholdelse av internasjonale forpliktelser, særlig om å avstå fra maktbruk, og av internasjonal humanitærrett.

c) forpliktelse om ikkespredning og andre former for rustningskontroll og nedrustning, særlig med hensyn til undertegning, ratifisering og gjennomføring av relevante konvensjoner om rustningskontroll og nedrustning nevnt i kriterium 1 bokstav b).

Kriterium 7

Risiko for at den militære teknologien eller det militære utstyret skal bli ulovlig omsatt i kjøperlandet eller reeksportert på ugunstige vilkår

Ved vurderingen av hvilken virkning den militære teknologien eller det militære utstyret som skal eksporteres, kan ha på mottakerstaten, og av risikoen for at teknologien eller utstyret kan bli viderelevert til en uønsket sluttbruker eller bli anvendt til et uønsket formål, skal det tas hensyn til følgende:

a) mottakerstatens legitime forsvars- og sikkerhetsinteresser, også i tilknytning til eventuell deltakelse i FNs og andre fredsbevarende operasjoner,

b) mottakerstatens tekniske evne til å bruke teknologien eller utstyret,

c) mottakerstatens evne til å gjennomføre effektiv eksportkontroll,

d) risikoen for at teknologien eller utstyret vil bli reeksportert til uønskede bestemmelsessteder, og mottakerstatens historikk med hensyn til å overholde bestemmelser om reeksport eller innhente samtykke før reeksport som den eksporterende medlemsstaten finner det nødvendig å pålegge,

e) risikoen for at teknologien eller skal bli videresendt til terrororganisasjoner eller frittstående terrorister,

f) risikoen for teknologiervervelse gjennom ulovlig kopiering av produkter («reverse engineering») eller utilsiktet teknologioverføring.

Kriterium 8

Forenlighet mellom eksporten av militær teknologi eller militært utstyr og mottakerlandets økonomiske og tekniske evne, samtidig som det tas hensyn til at det er ønskelig at stater kan dekke sine legitime sikkerhets- og forsvarsbehov med minst mulig innsats av menneskelige og økonomiske ressurser til våpen

Medlemsstatene skal på bakgrunn av opplysninger fra relevante kilder, som rapporter fra FNs utviklingsprogram (UNDP), Verdensbanken, Det internasjonale valutafond (IMF) og Organisasjonen for økonomisk samarbeid og utvikling (OECD), vurdere om den planlagte eksporten i betydelig grad vil hindre en bærekraftig utvikling i mottakerstaten. De skal i denne forbindelse vurdere den forholdsmessige størrelsen på mottakerstatens militære og sosiale utgifter, idet de tar hensyn også til eventuell bilateral bistand eller bistand fra EU.

Vedlegg B – ATT artikkel 6 og artikkel 7

Artikkel 6 omfatter overførsler som er forbudt under avtalen. Dette innbefatter overførsler som medfører brudd på sanksjoner vedtatt av FNs sikkerhetsråd, herunder våpenembargoer, statenes øvrige traktatforpliktelser samt overførsler av våpen som eksportørstaten har kunnskap om at vil kunne bli brukt til å begå folkemord, forbrytelser mot menneskeheten eller krigsforbrytelser. Artikkel 6 innebærer også at våpen, ammunisjon og deler og komponenter som eksporteres, skal tilfredsstille kravene som stilles til krigføringsmidler i den humanitære folkeretten.

Artikkel 7 omhandler betingelser og kriterier for eksport av våpen og varer under avtalen. Kriteriene er knyttet til en forhåndsvurdering av mulige konsekvenser for fred og sikkerhet og risiko for brudd på internasjonale menneskerettigheter, internasjonal humanitærrett, internasjonale regler om terrorisme og regler om transnasjonal organisert kriminalitet. Hvis det er overveiende sannsynlig at slike negative konsekvenser kan inntreffe, skal eksporttillatelse ikke gis. Eksportørstaten skal i sin forhåndsvurdering også ta hensyn til risikoen for at våpeneksporten kan bli brukt til å gjennomføre alvorlig kjønnsbasert vold eller vold mot kvinner og barn.

Fotnoter

1)

Strategiske varer er en fellesbetegnelse på forsvarsmateriell, flerbruksvarer og andre sivile varer som anses å kunne ha en viktig militær anvendelse.

2)

Eksporten til Saudi-Arabia gjelder B-materiell og flerbruksvarer for militær bruk lisensiert før 9. november 2018, da det ble besluttet å stanse behandlingen av nye søknader om slike lisenser til landet. Norge har aldri åpnet for A-materiell til Saudi-Arabia.

3)

Liste I: våpen, ammunisjon og militært materiell og tilhørende teknologi (forsvarsrelaterte varer og teknologi).

Liste II: flerbruksvarer (dvs. sivile varer som er identifisert av de multilaterale eksportkontrollregimene til å også ha viktige militære anvendelsesmuligheter).

4)

Omtales heretter som K1 – K8

5)

https://lovdata.no/dokument/TRAKTAT/traktat/2013-04-02-8

6)

Det internasjonale atomenergibyrået

7)

Coordinating Committee on Multilateral Export Controls, som ble etablert i 1949 for å hindre at vestlig høyteknologi og våpen ble solgt til Sovjetunionen og andre kommuniststater. CoCom ble nedlagt i 1994.

8)

Tallene er fremstilt i tusen kroner.

9)

Eksporten til Saudi-Arabia gjelder B-materiell og flerbruksvarer for militær bruk lisensiert før 9. november 2018, da det ble besluttet å stanse behandlingen av nye søknader om slike lisenser til landet. Norge har aldri åpnet for eksport av A-materiell til Saudi-Arabia.

10)

Sist revidert 5. november 2014

Pkt. 2.3 bokstav b) oppdatert 6. mai 2019

11)

Tatt inn ved endring av retningslinjene 20.mai 2009