Prop. 35 S

(2022–2023)
Proposisjon til Stortinget (forslag til stortingsvedtak)

Samtykke til ratifikasjon av tilleggsprotokoll av 19. mai 2015 til Europarådets konvensjon om forebygging av terrorisme

Tilråding fra Utenriksdepartementet 16. desember 2022, godkjent i statsråd samme dag. (Regjeringen Støre)

Dokumentet på regjeringen.no

1 Innledning

I Europarådets regi ble det fremforhandlet en tilleggsprotokoll av 22. oktober 2015 (CETS No. 217) til Europarådets konvensjon om forebygging av terrorisme av 16. mai 2005 (ETS 196). Tilleggsprotokollen ble undertegnet i Riga og kalles derfor Rigaprotokollen.

Europarådskonvensjonen av 16. mai 2005 om forebygging av terrorisme (heretter «Europarådskonvensjonen») trådte i kraft 1. juni 2007, og ble ratifisert av Norge 1. februar 2010. Konvensjonen har som formål å øke statspartenes innsats for å forebygge terrorisme og dens negative virkninger for menneskerettighetene, særlig retten til liv.

Rigaprotokollen er en tilleggsprotokoll til Europarådskonvensjonen. Protokollen ble undertegnet av Norge 22. oktober 2015. Protokollen trådte i kraft 1. juli 2017, da den var ratifisert av seks stater, hvorav fire medlemsstater i Europarådet. Per 24. november 2022 er protokollen ratifisert av 26 stater og undertegnet av ytterligere 16 stater.

For å oppfylle de folkerettslige forpliktelsene etter Rigaprotokollen har det vært nødvendig med endringer i straffeloven. De nødvendige lovendringene ble vedtatt i lov nr. 50 av 21. juni 2019, i kraft 1. juli 2019, jf. Prop. 100 L (2018–2019) Endringer i straffeloven mv. (terrorrelaterte folkerettslige forpliktelser m.m.).

Rigaprotokollen antas å være en sak av særlig stor viktighet slik at Stortingets samtykke til ratifikasjon er nødvendig i medhold av Grunnloven § 26, annet ledd.

Rigaprotokollen i engelsk originaltekst med oversettelse til norsk følger som trykt vedlegg til proposisjonen.

2 Bakgrunn

På bakgrunn av det økende antallet fremmedkrigere som reiste til Syria og Irak for å slutte seg til terrorgrupper, vedtok FNs sikkerhetsråd 24. september 2014 resolusjon 2178. Resolusjonen pålegger FNs medlemsstater forpliktelser om forebygging av terrorisme med grenseoverskridende konsekvenser, og å gjennomføre tiltak for å stanse fremmedkrigere på vei ut fra medlemsstatenes territorium.

Rigaprotokollen bygger på sikkerhetsrådsresolusjon 2178, og skal styrke statenes mulighet til å forhindre at fremmedkrigere reiser til utlandet for å utføre terrorhandlinger.

Artikkel 1 angir at formålet med protokollen er å supplere Europarådskonvensjonen fra 2005 med pålegg til statene om å kriminalisere nye terrorrelaterte handlinger. Protokollen er videre ment å lette statenes arbeid med å gjennomføre kriminaliseringsforpliktelsene som følger av sikkerhetsrådsresolusjon 2178.

Kriminaliseringsforpliktelsene er fastsatt i artikkel 2 til 6. Her pålegges statene å gjøre det straffbart å reise, forsøke å reise, organisere eller finansiere reiser til utlandet, hvis formålet med reisen er å begå, forberede eller ta del i terrorhandlinger (artikkel 4 til 6). Det samme gjelder hvis formålet med reisen er å gi eller motta opplæring i terrorisme. Med utlandet menes stater vedkommende selv ikke er bosatt i eller er borger av. Forpliktelsene motsvarer sikkerhetsrådsresolusjon 2178 OP (operativ paragraf) 6.

I tillegg forpliktes statene til å kriminalisere deltakelse i en organisasjon eller gruppe med terrorisme som formål, og mottakelse av opplæring i terrorisme (artikkel 2 og 3). Dette er kriminaliseringsforpliktelser som går lenger enn forpliktelsene etter sikkerhetsrådsresolusjon 2178.

Det nærmere innholdet i Rigaprotokollens forpliktelser er beskrevet i punkt 3 nedenfor. For øvrig vises det til den forklarende rapporten (Explanatory Report) til protokollen.

3 Nærmere om de enkelte bestemmelsene i Rigaprotokollen

Fortalen sier at det er ønskelig å supplere Europarådets konvensjon om forebygging av terrorisme på visse områder.

Artikkel 1 fastsetter at formålet med protokollen er å supplere bestemmelsene i Europarådets konvensjon om forebygging av terrorisme, ved kriminalisering av handlingene beskrevet i artikkel 2 til 6 i protokollen.

Artikkel 2 pålegger statene å kriminalisere deltakelse i en organisasjon eller gruppe med terrorisme som formål. Deltakelse i en organisasjon eller gruppe med terrorisme som formål, defineres som å ta del i organisasjonens eller gruppens aktiviteter, med formål om å begå eller medvirke til at organisasjonen eller gruppen begår én eller flere terrorhandlinger.

Artikkel 3 pålegger statene å kriminalisere mottakelse av opplæring til terrorisme. Mottakelse av opplæring til terrorisme defineres som å motta instruksjon, herunder å erverve kunnskap eller praktiske ferdigheter, fra en annen person om framstilling eller bruk av sprengstoff, skytevåpen eller andre våpen eller skadelige eller farlige stoffer, eller om andre spesifikke metoder eller teknikker, med formål om å begå eller medvirke til en terrorhandling.

Artikkel 4 pålegger statene å kriminalisere reiser og forsøk på reiser med formål om å begå, medvirke til eller ta del i en terrorhandling eller å gi eller motta opplæring til terrorisme. Forpliktelsen omfatter alle reiser til en annen stat enn staten som vedkommende er statsborger av eller er bosatt i.

Artikkel 5 pålegger statene å kriminalisere finansiering av reiser som omhandlet i artikkel 4. Finansiering defineres som direkte eller indirekte og uansett middel å skaffe eller samle inn økonomiske midler som helt eller delvis setter en person i stand til å gjennomføre en slik reise.

Artikkel 6 pålegger statene å kriminalisere organisering eller andre former for tilrettelegging av reiser som omhandlet i artikkel 4.

Artikkel 7 pålegger statene å treffe tiltak for bedre utveksling av informasjon om personer som reiser i artikkel 4. For dette formålet skal hver av statene utpeke et nasjonalt kontaktpunkt, som skal være i stand til å kommunisere raskt med en annen stats kontaktpunkt.

Artikkel 8 angir at partene skal sikre at menneskerettslige forpliktelser overholdes ved gjennomføring av protokollen, herunder ved vedtakelsen, gjennomføringen og anvendelsen av straffebestemmelsene i henhold til artikkel 2 til 6.

Artikkel 9 angir forholdet mellom protokollen og konvensjonen. Blant annet skal ord og uttrykk i protokollen tolkes i henhold til konvensjonen.

Artikkel 10 gir regler om undertegning og ikrafttredelse. Protokollen er åpen for undertegning for stater som har undertegnet konvensjonen. Protokollen skal ratifiseres, godtas eller godkjennes. Protokollen trer i kraft den første dag i den måned som følger etter utløpet av et tidsrom på tre måneder, regnet fra den dato det sjette ratifikasjons-, godtakelses- eller godkjenningsdokumentet er deponert, hvorav minst fire fra medlemsstater i Europarådet. For enhver stat som senere/deretter deponerer et ratifikasjons-, godtakelses- eller godkjenningsdokument, trer protokollen i kraft den første dag i den måned som følger etter utløpet av et tidsrom på tre måneder fra den dato det aktuelle dokumentet ble deponert.

Artikkel 11 gir regler om tiltredelse til protokollen.

Artikkel 12 angir protokollens territorielle anvendelsesområde.

Artikkel 13 gir regler for oppsigelse av protokollen.

Artikkel 14 fastsetter at Europarådets generalsekretær skal være depositar for protokollen.

4 Forholdet til norsk rett

Rigaprotokollens forpliktelser var på undertegningstidspunktet i stor grad oppfylt i norsk rett gjennom straffelovens bestemmelser om terror og terrorrelaterte handlinger i straffeloven kapittel 18. Det var likevel nødvendig med enkelte lovendringer for å oppfylle protokollens forpliktelser fullt ut. De nødvendige lovendringene ble vedtatt i lov nr. 50 av 21. juni 2019, i kraft 1. juli 2019, jf. Prop. 100 L (2018–2019) Endringer i straffeloven mv. (terrorrelaterte folkerettslige forpliktelser m.m.).

Politiets sikkerhetstjeneste (PST) er oppnevnt av Justis- og beredskapsdepartementet til å være Norges nasjonale kontaktpunkt i henhold til Rigaprotokollens artikkel 7.

5 Vurdering

Rigaprotokollen anses for å være et viktig ledd i det internasjonale samarbeidet mot terrorisme. Protokollen er med på å styrke innsatsen for å forebygge og bekjempe terrorisme, og er et viktig verktøy for å avverge at personer reiser til utlandet for å slutte seg til terrororganisasjoner. Det er også viktig at Norge følger opp internasjonale forpliktelser, herunder sikkerhetsrådsresolusjon 2178, og viser at Norge står sammen med det internasjonale samfunnet i kampen mot terrorisme.

Gjennomføring av protokollen antas ikke å medføre nevneverdige administrative eller økonomiske konsekvenser.

Justis- og beredskapsdepartementet tilrår at Rigaprotokollen ratifiseres. Utenriksdepartementet slutter seg til dette.

Tilråding

Utenriksdepartementet

tilrår:

At Deres Majestet godkjenner og skriver under et framlagt forslag til proposisjon til Stortinget om samtykke til ratifikasjon av tilleggsprotokoll av 19. mai 2015 til Europarådets konvensjon om forebygging av terrorisme.

Vi HARALD, Norges Konge,

stadfester:

Stortinget blir bedt om å gjøre vedtak om samtykke til ratifikasjon av tilleggsprotokoll av 19. mai 2015 til Europarådets konvensjon om forebygging av terrorisme, i samsvar med et vedlagt forslag.

Forslag
til vedtak om samtykke til ratifikasjon av tilleggsprotokoll av 19. mai 2015 til Europarådets konvensjon om forebygging av terrorisme

I

Stortinget samtykker i ratifikasjon av tilleggsprotokoll av 19. mai 2015 til Europarådets konvensjon om forebygging av terrorisme.

Vedlegg 1
Additional Protocol to the Council of Europe Convention on the Prevention of Terrorism

The member States of the Council of Europe and the other Parties to the Council of Europe Convention on the Prevention of Terrorism (CETS No. 196), signatory to this Protocol,

Considering that the aim of the Council of Europe is to achieve greater unity between its members;

Desiring to further strengthen the efforts to prevent and suppress terrorism in all its forms, both in Europe and globally, while respecting human rights and the rule of law;

Recalling human rights and fundamental freedoms enshrined, in particular, in the Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (ETS No. 5) and its Protocols, as well as in the International Covenant on Civil and Political Rights;

Expressing their grave concern about the threat posed by persons travelling abroad for the purpose of committing, contributing to or participating in terrorist offences, or the providing or receiving of training for terrorism in the territory of another State;

Having regard in this respect to Resolution 2178 (2014) adopted by the United Nations Security Council at its 7272nd meeting, on 24 September 2014, in particular paragraphs 4 to 6 thereof;

Considering it desirable to supplement the Council of Europe Convention on the Prevention of Terrorism in certain respects,

Have agreed as follows:

Article 1

Purpose

The purpose of this Protocol is to supplement the provisions of the Council of Europe Convention on the Prevention of Terrorism, opened for signature in Warsaw on 16 May 2005 (hereinafter referred to as «the Convention») as regards the criminalisation of the acts described in Articles 2 to 6 of this Protocol, thereby enhancing the efforts of Parties in preventing terrorism and its negative effects on the full enjoyment of human rights, in particular the right to life, both by measures to be taken at national level and through international co-operation, with due regard to the existing applicable multilateral or bilateral treaties or agreements between the Parties.

Article 2

Participating in an association or group for the purpose of terrorism

1. For the purpose of this Protocol, «participating in an association or group for the purpose of terrorism» means to participate in the activities of an association or group for the purpose of committing or contributing to the commission of one or more terrorist offences by the association or the group.

2. Each Party shall adopt such measures as may be necessary to establish «participating in an association or group for the purpose of terrorism», as defined in paragraph 1, when committed unlawfully and intentionally, as a criminal offence under its domestic law.

Article 3

Receiving training for terrorism

1. For the purpose of this Protocol, «receiving training for terrorism» means to receive instruction, including obtaining knowledge or practical skills, from another person in the making or use of explosives, firearms or other weapons or noxious or hazardous substances, or in other specific methods or techniques, for the purpose of carrying out or contributing to the commission of a terrorist offence.

2. Each Party shall adopt such measures as may be necessary to establish «receiving training for terrorism», as defined in paragraph 1, when committed unlawfully and intentionally, as a criminal offence under its domestic law.

Article 4

Travelling abroad for the purpose of terrorism

1. For the purpose of this Protocol, «travelling abroad for the purpose of terrorism» means travelling to a State, which is not that of the traveller’s nationality or residence, for the purpose of the commission of, contribution to or participation in a terrorist offence, or the providing or receiving of training for terrorism.

2. Each Party shall adopt such measures as may be necessary to establish «travelling abroad for the purpose of terrorism», as defined in paragraph 1, from its territory or by its nationals, when committed unlawfully and intentionally, as a criminal offence under its domestic law. In doing so, each Party may establish conditions required by and in line with its constitutional principles.

3. Each Party shall also adopt such measures as may be necessary to establish as a criminal offence under, and in accordance with, its domestic law the attempt to commit an offence as set forth in this article.

Article 5

Funding travelling abroad for the purpose of terrorism

1. For the purpose of this Protocol, «funding travelling abroad for the purpose of terrorism» means providing or collecting, by any means, directly or indirectly, funds fully or partially enabling any person to travel abroad for the purpose of terrorism, as defined in Article 4, paragraph 1, of this Protocol, knowing that the funds are fully or partially intended to be used for this purpose.

2. Each Party shall adopt such measures as may be necessary to establish the «funding of travelling abroad for the purpose of terrorism», as defined in paragraph 1, when committed unlawfully and intentionally, as a criminal offence under its domestic law.

Article 6

Organising or otherwise facilitating travelling abroad for the purpose of terrorism

1. For the purpose of this Protocol, «organising or otherwise facilitating travelling abroad for the purpose of terrorism» means any act of organisation or facilitation that assists any person in travelling abroad for the purpose of terrorism, as defined in Article 4, paragraph 1, of this Protocol, knowing that the assistance thus rendered is for the purpose of terrorism.

2. Each Party shall adopt such measures as may be necessary to establish «organising or otherwise facilitating travelling abroad for the purpose of terrorism», as defined in paragraph 1, when committed unlawfully and intentionally, as a criminal offence under its domestic law.

Article 7

Exchange of information

1. Without prejudice to Article 3, paragraph 2, sub-paragraph a, of the Convention and in accordance with its domestic law and existing international obligations, each Party shall take such measures as may be necessary in order to strengthen the timely exchange between Parties of any available relevant information concerning persons travelling abroad for the purpose of terrorism, as defined in Article 4. For that purpose, each Party shall designate a point of contact available on a 24-hour, seven-days-a-week basis.

2. A Party may choose to designate an already existing point of contact under paragraph 1.

3. A Party’s point of contact shall have the capacity to carry out communications with the point of contact of another Party on an expedited basis.

Article 8

Conditions and safeguards

1. Each Party shall ensure that the implementation of this Protocol, including the establishment, implementation and application of the criminalisation under Articles 2 to 6, is carried out while respecting human rights obligations, in particular the right to freedom of movement, freedom of expression, freedom of association and freedom of religion, as set forth in, where applicable to that Party, the Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms, the International Covenant on Civil and Political Rights and other obligations under international law.

2. The establishment, implementation and application of the criminalisation under Articles 2 to 6 of this Protocol should furthermore be subject to the principle of proportionality, with respect to the legitimate aims pursued and to their necessity in a democratic society, and should exclude any form of arbitrariness or discriminatory or racist treatment.

Article 9

Relation between this Protocol and the Convention

The words and expressions used in this Protocol shall be interpreted within the meaning of the Convention. As between the Parties, all the provisions of the Convention shall apply accordingly, with the exception of Article 9.

Article 10

Signature and entry into force

1. This Protocol shall be open for signature by Signatories to the Convention. It shall be subject to ratification, acceptance or approval. A Signatory may not ratify, accept or approve this Protocol unless it has previously ratified, accepted or approved the Convention, or does so simultaneously. Instruments of ratification, acceptance or approval shall be deposited with the Secretary General of the Council of Europe.

2. This Protocol shall enter into force on the first day of the month following the expiration of a period of three months after the deposit of the sixth instrument of ratification, acceptance or approval, including at least four member States of the Council of Europe.

3. In respect of any Signatory which subsequently deposits its instrument of ratification, acceptance or approval, this Protocol shall enter into force on the first day of the month following the expiration of a period of three months after the date of the deposit of the instrument of ratification, acceptance or approval.

Article 11

Accession to the Protocol

1. After the entry into force of this Protocol, any State, which has acceded to the Convention, may also accede to this Protocol or do so simultaneously.

2. In respect of any State acceding to the Protocol under paragraph 1 above, the Protocol shall enter into force on the first day of the month following the expiration of a period of three months after the date of the deposit of the instrument of accession with the Secretary General of the Council of Europe.

Article 12

Territorial application

1. Any State or the European Union may, at the time of signature or when depositing its instrument of ratification, acceptance, approval or accession, specify the territory or territories to which this Protocol shall apply.

2. Any Party may, at any later time, by declaration addressed to the Secretary General of the Council of Europe, extend the application of this Protocol to any other territory specified in the declaration. In respect of such territory the Protocol shall enter into force on the first day of the month following the expiration of a period of three months after the date of receipt of the declaration by the Secretary General.

3. Any declaration made under the two preceding paragraphs may, in respect of any territory specified in such declaration, be withdrawn by a notification addressed to the Secretary General of the Council of Europe. The withdrawal shall become effective on the first day of the month following the expiration of a period of three months after the date of receipt of such notification by the Secretary General.

Article 13

Denunciation

1. Any Party may, at any time, denounce this Protocol by means of a notification addressed to the Secretary General of the Council of Europe.

2. Such denunciation shall become effective on the first day of the month following the expiration of a period of three months after the date of receipt of the notification by the Secretary General of the Council of Europe.

3. Denunciation of the Convention automatically entails denunciation of this Protocol.

Article 14

Notifications

The Secretary General of the Council of Europe shall notify the member States of the Council of Europe, the European Union, the non-member States which have participated in the elaboration of this Protocol as well as any State which has acceded to, or has been invited to accede to, this Protocol of:

a. any signature;

b. the deposit of any instrument of ratification, acceptance, approval or accession;

c. any date of entry into force of this Protocol in accordance with Articles 10 and 11;

d. any other act, declaration, notification or communication relating to this Protocol.

In witness whereof the undersigned, being duly authorised thereto, have signed this Protocol.

Done at Riga, this 19th day of May 2015, in English and in French, both texts being equally authentic, in a single copy which shall be deposited in the archives of the Council of Europe. The Secretary General of the Council of Europe shall transmit certified copies to each member State of the Council of Europe, to the European Union, to the non-member States which have participated in the elaboration of this Protocol, and to any State invited to accede to it.

Tilleggsprotokoll til Europarådets konvensjon om forebygging av terrorisme

Europarådets medlemsstater og de øvrige parter i Europarådets konvensjon om forebygging av terrorisme (CETS nr. 196), som har undertegnet denne protokoll,

som tar i betraktning at Europarådets mål er å oppnå større enhet blant sine medlemmer,

som ønsker å styrke innsatsen ytterligere for å forebygge og bekjempe enhver form for terrorisme, både i Europa og i verden for øvrig, samtidig som menneskerettighetene og rettsstatsprinsippet overholdes,[1]

som minner om menneskerettighetene og de grunnleggende friheter nedfelt særlig i den europeiske konvensjon om beskyttelse av menneskerettighetene og de grunnleggende friheter (ETS nr. 5) og de tilhørende protokoller samt i den internasjonale konvensjon om sivile og politiske rettigheter,

som uttrykker alvorlig bekymring over den trussel som følger av at personer reiser til fremmede stater i den hensikt å begå, medvirke til eller ta del i terrorhandlinger eller å gi eller motta opplæring til terrorisme på en annen stats territorium,

som i den forbindelse viser til resolusjon 2178 (2014), som ble vedtatt av FNs sikkerhetsråd på rådets 7272. møte 24. september 2014, særlig punkt 4 til 6 i resolusjonen,

som anser det ønskelig å supplere Europarådets konvensjon om forebygging av terrorisme på visse områder,

er blitt enige om følgende:

Artikkel 1

Formål

Denne protokoll har som mål å supplere bestemmelsene i Europarådets konvensjon om forebygging av terrorisme, som ble åpnet for undertegning i Warszawa 16. mai 2005 (heretter kalt «konvensjonen»), med bestemmelser om å kriminalisere handlingene beskrevet i artikkel 2 til 6 i denne protokoll, og derved styrke partenes innsats for å forebygge terrorisme og de negative konsekvensene av terrorisme for menneskerettighetene, særlig retten til liv, både ved hjelp av nasjonale tiltak og internasjonalt samarbeid, samtidig som det tas behørig hensyn til gjeldende multilaterale og bilaterale traktater og avtaler mellom partene.

Artikkel 2

Delta i en organisasjon eller en gruppe med terrorisme som formål

1. I denne protokoll menes med å «delta i en organisasjon eller en gruppe med terrorisme som formål» å ta del i en organisasjons eller gruppes aktiviteter med formål om å begå eller medvirke til at organisasjonen eller gruppen begår én eller flere terrorhandlinger.

2. Hver part skal vedta de tiltak som er nødvendige for å fastsette som straffbart lovbrudd i nasjonal lovgivning å «delta i en organisasjon eller en gruppe med terrorisme som formål» som definert i nr. 1, når handlingen er rettsstridig og forsettlig.

Artikkel 3

Motta opplæring til terrorisme

1. I denne protokoll menes med å «motta opplæring til terrorisme» å motta instruksjon, herunder å erverve kunnskap eller praktiske ferdigheter, fra en annen person om framstilling eller bruk av sprengstoff, skytevåpen eller andre våpen eller skadelige eller farlige stoffer, eller om andre spesifikke metoder eller teknikker, med formål om å begå eller medvirke til en terrorhandling.

2. Hver part skal vedta de tiltak som er nødvendige for å fastsette som straffbart lovbrudd i nasjonal lovgivning å «motta opplæring til terrorisme» som definert i nr. 1, når handlingen er rettsstridig og forsettlig.

Artikkel 4

Reise til en fremmed stat med terrorisme som formål

1. I denne protokoll menes med å «reise til en fremmed stat med terrorisme som formål» å reise til en annen stat enn staten som vedkommende er statsborger av eller er bosatt i, med formål om å begå, medvirke til eller ta del i en terrorhandling eller å gi eller motta opplæring til terrorisme.

2. Hver part skal vedta de tiltak som er nødvendige for å fastsette som straffbart lovbrudd i nasjonal lovgivning å «reise til en fremmed stat med terrorisme som formål» som definert i nr. 1, når reisen foretas fra partens territorium eller av partens borgere, og handlingen er rettsstridig og forsettlig. Parten kan samtidig fastsette vilkår i henhold til og i tråd med dens konstitusjonelle prinsipper.

3. Hver part skal i tillegg vedta de tiltak som er nødvendige for at forsøk på å begå en straffbar handling som definert i denne artikkel skal anses for å utgjøre en straffbar handling i henhold til og i samsvar med nasjonal lovgivning.

Artikkel 5

Finansiere reise til en fremmed stat med terrorisme som formål

1. I denne protokoll menes med å «finansiere reise til en fremmed stat med terrorisme som formål» direkte eller indirekte og uansett middel å skaffe eller samle inn økonomiske midler som helt eller delvis setter en person i stand til å reise til en fremmed stat med terrorisme som formål som definert i artikkel 4 nr. 1 i denne protokoll, med kunnskap om at midlene helt eller delvis er tenkt brukt til et slikt formål.

2. Hver part skal vedta de tiltak som er nødvendige for å fastsette som straffbart lovbrudd i nasjonal lovgivning å «finansiere reise til en fremmed stat med terrorisme som formål» som definert i nr. 1, når handlingen er rettsstridig og forsettlig.

Artikkel 6

Organisere eller på annen måte legge til rette for reise til en fremmed stat med terrorisme som formål

1. I denne protokoll menes med å «organisere eller på annen måte legge til rette for reise til en fremmed stat med terrorisme som formål» enhver form for organisering eller tilrettelegging som bistår en person i forbindelse med reise til en fremmed stat med terrorisme som formål som definert i artikkel 4 nr. 1 i denne protokoll, med kunnskap om at bistanden som derved gis, har terrorisme som formål.

2. Hver part skal vedta de tiltak som er nødvendige for å fastsette som straffbart lovbrudd i nasjonal lovgivning å «organisere eller på annen måte legge til rette for reise til en fremmed stat med terrorisme som formål» som definert i nr. 1, når handlingen er rettsstridig og forsettlig.

Artikkel 7

Utveksling av informasjon

1. Hver part skal, uten at det berører artikkel 3 nr. 2 bokstav a) i konvensjonen og i samsvar med nasjonal lovgivning og gjeldende internasjonale forpliktelser, treffe de tiltak som er nødvendige for å bedre den rettidige utvekslingen mellom partene av all tilgjengelig relevant informasjon om personer som reiser til en fremmed stat med terrorisme som formål som definert i artikkel 4. For dette formål skal hver part utpeke et kontaktpunkt som skal være tilgjengelig 24 timer i døgnet syv dager i uken.

2. En part står fritt til å utpeke et eksisterende kontaktpunkt i henhold til nr. 1.

3. En parts kontaktpunkt skal være i stand til å kommunisere raskt med en annen parts kontaktpunkt.

Artikkel 8

Vilkår, beskyttelse av menneskerettighetene mv.

1. Hver part skal ved gjennomføringen av denne protokoll, herunder vedtakelsen, gjennomføringen og anvendelsen av straffebestemmelsene i henhold til artikkel 2 til 6, sikre at menneskerettslige forpliktelser overholdes, særlig retten til fri bevegelse, ytringsfriheten, organisasjonsfriheten og religionsfriheten som fastlagt i den europeiske konvensjon om beskyttelse av menneskerettighetene og de grunnleggende friheter, den internasjonale konvensjonen om sivile og politiske rettigheter og andre folkerettslige forpliktelser som måtte gjelde for parten.

2. Vedtakelsen, gjennomføringen og anvendelsen av straffebestemmelsene i henhold til artikkel 2 til 6 i denne protokoll skal dessuten være i samsvar med forholdsmessighetsprinsippet, hvorved det tas hensyn til de rettmessige mål som søkes nådd og nødvendigheten av disse i et demokratisk samfunn, og enhver form for vilkårlighet, diskriminering og rasisme skal unngås.

Artikkel 9

Forholdet mellom denne protokoll og konvensjonen

Ord og uttrykk brukt i denne protokoll skal tolkes i henhold til konvensjonen. Med unntak av artikkel 9 skal alle konvensjonens bestemmelser gjelde tilsvarende mellom partene.

Artikkel 10

Undertegning og ikrafttredelse

1. Denne protokoll skal være åpen for undertegning for stater som har undertegnet konvensjonen. Protokollen skal ratifiseres, godtas eller godkjennes. En signatarstat kan ikke ratifisere, godta eller godkjenne denne protokoll med mindre den allerede har ratifisert, godtatt eller godkjent konvensjonen eller gjør det samtidig med protokollen. Ratifikasjons-, godtakelses- eller godkjenningsdokumentene skal deponeres hos Europarådets generalsekretær.

2. Denne protokoll trer i kraft den første dag i den måned som følger etter utløpet av et tidsrom på tre måneder regnet fra den dato det sjette ratifikasjons-, godtakelses- eller godkjenningsdokumentet er deponert, hvorav minst fire fra medlemsstater i Europarådet.

3. For enhver signatarstat som deretter deponerer sitt ratifikasjons-, godtakelses- eller godkjenningsdokument, skal denne protokoll tre i kraft den første dag i den måned som følger etter utløpet av et tidsrom på tre måneder regnet fra den dato ratifikasjons-, godtakelses- eller godkjenningsdokumentet er deponert.

Artikkel 11

Tiltredelse til protokollen

1. Etter at denne protokoll er trådt i kraft, kan enhver stat som har tiltrådt konvensjonen, også tiltre denne protokoll eller gjøre det samtidig med konvensjonen.

2. For enhver stat som tiltrer protokollen etter nr. 1, trer protokollen i kraft den første dag i den måned som følger etter utløpet av et tidsrom på tre måneder regnet fra den dato tiltredelsesdokumentet er deponert hos Europarådets generalsekretær.

Artikkel 12

Territoriell anvendelse

1. Enhver stat eller Den europeiske union kan ved undertegning eller ved deponering av sitt ratifikasjons-, godtakelses-, godkjennings- eller tiltredelsesdokument oppgi på hvilket territorium eller hvilke territorier denne protokoll får anvendelse.

2. Enhver part kan på et senere tidspunkt, ved en erklæring til Europarådets generalsekretær, utvide anvendelsen av denne protokoll til et annet territorium oppgitt i erklæringen. For et slikt territorium trer protokollen i kraft den første dag i den måned som følger etter utløpet av et tidsrom på tre måneder regnet fra den dato Generalsekretæren har mottatt erklæringen.

3. Enhver erklæring som avgis etter de to foregående numrene, kan for et territorium oppgitt i erklæringen tilbakekalles ved underretning til Europarådets generalsekretær. Tilbakekallingen trer i kraft den første dag i den måned som følger etter utløpet av et tidsrom på tre måneder regnet fra den dato Generalsekretæren har mottatt underretningen.

Artikkel 13

Oppsigelse

1. En part kan når som helst si opp denne protokoll ved underretning til Europarådets generalsekretær.

2. Oppsigelsen får virkning fra den første dag i den måned som følger etter utløpet av et tidsrom på tre måneder regnet fra den dato Europarådets generalsekretær har mottatt underretningen.

3. Oppsigelse av konvensjonen medfører automatisk oppsigelse av denne protokoll.

Artikkel 14

Underretning

Europarådets generalsekretær skal underrette Europarådets medlemsstater, Den europeiske union, ikke-medlemsstater som har deltatt ved utarbeidelsen av denne protokoll, og enhver stat som har tiltrådt eller som er innbudt til å tiltre protokollen, om

a. enhver undertegning,

b. deponering av ethvert ratifikasjons-, godtakelses-, godkjennings- eller tiltredelsesdokument,

c. enhver dato for ikrafttredelse av denne protokoll i samsvar med artikkel 10 og 11,

d. enhver annen handling, erklæring, underretning eller meddelelse som gjelder denne protokoll.

Som bekreftelse på dette har de undertegnede, som er gitt behørig fullmakt til det, undertegnet denne protokoll.

Utferdiget i Riga den 19. mai 2015 på engelsk og fransk, med samme gyldighet for begge tekster, i ett eksemplar som skal deponeres i Europarådets arkiver. Europarådets generalsekretær skal oversende en bekreftet kopi til alle Europarådets medlemsstater, til Den europeiske union, til ikke-medlemsstater som har deltatt ved utarbeidelsen av denne protokoll, og til enhver stat som er innbudt til å tiltre protokollen.

Fotnoter

1) Ordlyden i den norske oversettelsen av fortalen, artiklene 1, 4 nr. 2, 7 nr. 1 og 8 nr. 1 er endret i forhold til teksten som er trykket i Prop. 100 L (2018–2019).