Prop. 4 S

(2013–2014)
Proposisjon til Stortinget (forslag til stortingsvedtak)

Samtykke til godkjennelse av EØS-komiteens beslutning nr. 75/2013 av 3. mai 2013 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning 995/2010 om omsetning av tømmer og treprodukter, samt tilhørende forordninger 363/2012 og 607/2012

Tilråding fra Utenriksdepartementet 15. november 2013, godkjent i statsråd samme dag. (Regjeringen Solberg)

Dokumentet på regjeringen.no

1 Bakgrunn

EØS-komiteen vedtok 3. mai 2013 å endre EØS-avtalen vedlegg II ved innlemmelse av Europaparlaments- og Rådsforordning (EF) nr. 995/2010 av 20. oktober 2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning (tømmerforordningen). Vedtaket omfattet også de tilhørende rettsakter delegert kommisjonsforordning (EU) nr. 363/2012 av 23. februar 2012 om saksbehandlingsregler for godkjenning og tilbakekalling av godkjenning av overvåkingsorganisasjoner, og Kommisjonens gjennomføringsforordning (EU) nr. 607/2012 av 6. juli 2012 om nærmere regler for ordningen for tilbørlig aktsomhet samt hyppigheten og arten av kontroll med overvåkingsorganisasjoner.

Tømmerforordningen skal bidra til at ulovlig avvirket tømmer og produkter som stammer fra slik virksomhet ikke omsettes i Norge eller EØS-området for øvrig. Tømmerforordningen bestemmer at Europakommisjonen skal anerkjenne og gi organisasjoner tillatelse til å opptre som overvåkingsorganisasjoner, og gir således myndighet til å fatte vedtak med direkte virkning for private rettssubjekter i EUs medlemsstater. Det legges opp til at ESA skal ha denne funksjonen på EFTA-siden. Overvåkingsorganisasjonene vil bli bundet av ESAs vedtak og vil være private rettssubjekter. Eksempel på en overvåkingsorganisasjon er en miljøorganisasjon eller en konsulentvirksomhet.

Både fordi ESAs kompetanse til å godkjenne overvåkningsorganisasjoner vil innebære en begrenset form for myndighetsoverføring samt at gjennomføringen av forordningen krever bevilgningsvedtak, er Stortingets samtykke til godkjennelse av EØS-komiteens beslutning nødvendig i medhold av Grunnloven § 26 annet ledd.

EØS-komiteens beslutning og forordningene i uoffisiell norsk oversettelse følger som trykte vedlegg til proposisjonen.

2 Generelt om tømmerforordningen

EU vedtok i 2003 en handlingsplan for å begrense/stanse import av ulovlig avvirket tømmer, EUs ”Action Plan on Forest Law Enforcement, Governance and Trade” (FLEGT). Bakgrunnen for denne var den voksende oppmerksomheten internasjonalt om betydningen av å redusere ulovlig avvirkning. Tømmerforordningen gjennomfører EUs politikk mot ulovlig hogst og handel med tømmer og tømmerprodukter med ulovlig opprinnelse. Ulovlig avvirkning har store økonomiske, miljømessige og sosiale konsekvenser, både nasjonalt og internasjonalt. Ulovlig avvirkning kan føre til at myndighetene i opprinnelseslandene mister store inntekter, gi grobunn for korrupsjon og føre til en ubalanse i markedet for tømmerprodukter ved at produkter som stammer fra ulovlig avvirkning blir rimeligere enn produkter fra lovlig avvirkning. Dermed undergraves lønnsomheten for virksomheter som driver på lovlig vis.

EUs FLEGT-avtaler inneholder forpliktelser og tiltak fra begge parter for å hindre handel med ulovlig tømmer. Avtaler EU har med tredjeland, som disse bilaterale avtalene, er ikke omfattet av EØS-avtalen og gjelder derfor ikke for Norge. Hvorvidt tømmer og treprodukter er lisensiert iht. slike avtaler vil likevel være et relevant moment når virksomheter som importerer slike varer til Norge skal foreta en vurdering av risikoen for at varene stammer fra ulovlig avvirkning.

Tømmerforordningen innfører et forbud mot omsetning av tømmer som er ulovlig avvirket, og av treprodukter som er fremstilt av slikt tømmer. Forordningen gjelder førstegangs omsetning i EU/EØS, og uavhengig av opprinnelsesland. Regelverket omfatter alle slags treprodukter som tremasse og papir, bygningsmaterialer, materialer til innredninger, møbler, trebaserte brenselprodukter, treverk til pakking og frakt, tønner og trestamper, rammer til bilder osv. Mange treprodukter går gjennom flere prosesser og bearbeiding før de for første gang kommer på EØS-markedet. Det er kun virksomheten som plasserer produktet på dette markedet for første gang som må følge kravene til virksomheter. Forhandlere videre i distribusjonskjeden på EØS-markedet må kunne identifisere hvem som har levert produktet og hvem det er solgt til (men ikke den endelige forbrukeren).

Forordningen gjelder både for innenlandsk produksjon og for all import av tømmer og treprodukter, uavhengig av opprinnelse, og tilfredsstiller i utgangspunktet WTO-regelverkets krav om likebehandling.

3 Nærmere om tømmerforordningen og de øvrige rettsaktene

Tømmerforordningen fastsetter forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning på det indre marked for første gang, og forpliktelser for forhandlere, jf. forordningens artikkel 1. Forordningen forbyr omsetning av produkter som kan knyttes til ulovlig avvirkning, og den pålegger virksomheter ved første gangs omsetning å følge prosedyrer som skal avdekke produktenes opprinnelse og lovlighet. Lovlighet henspeiler på lovverket i hogstlandet. Produkter som dekkes av EUs handlingsplan FLEGT eller de internasjonale CITES-lisenser (konvensjon 3. mars 1973 om internasjonal handel med truede arter av vill flora og fauna- CITES-konvensjonen), anses som lovlig avvirket. Etter CITES liste I og II er det kommersielle treslag som krever CITES-lisenser, eksempelvis søramerikansk mahogni, asiatisk ramin og brasiliansk rosentre.

Artikkel 2 inneholder definisjoner av sentrale begreper, bl.a. «tømmer og tømmerprodukter», «bringe i omsetning», «virksomhet», «forhandler», lovlig» og «ulovlig avvirket» m.m. Artikkel 3 omtaler status for tømmer og treprodukter som omfattes av FLEGT-avtaler eller er i overensstemmelse med CITES-konvensjonen.

Virksomhetene skal etter artikkel 4 ikke omsette ulovlig hogd tømmer eller treprodukter fremstilt av slikt tømmer på markedet, og de skal utvise ”tilbørlig aktsomhet” (due diligence) for å sikre seg at så ikke skjer. Hver virksomhet skal vedlikeholde og jevnlig evaluere det system for aktsomhetsvurderinger som virksomheten bruker, bortsett fra der hvor virksomheten bruker et aktsomhetssystem etablert av en såkalt overvåkingsorganisasjon (monitoring organisation). Overvåkningsorganisasjonene i eller for Norge er foreløpig ikke utpekt, men det vil være nærliggende at for eksempel en miljøorganisasjon eller en konsulentvirksomhet får denne oppgaven.

Forhandlere, det vil si alle som handler med tømmer og treprodukter som allerede er plassert på det indre markedet, må etter artikkel 5 kunne identifisere hvem som har levert tømmeret/treproduktet og hvilke forhandlere det eventuelt er solgt videre til. Denne informasjonen må oppbevares i fem år og kunne forevises myndighetene på anmodning.

Forordningens artikkel 6 omhandler aktsomhetssystemet. Virksomhetene skal benytte et system for ”tilbørlig aktsomhet” for å sikre seg tilstrekkelig informasjon om tømmeret eller treproduktet til å kunne vurdere risikoen for at disse stammer fra tømmer som ikke er hogd i henhold til lovverket i avvirkningslandet. Artikkel 6 nr. 1 a) beskriver nærmere hva slags informasjon som skal innhentes. Artikkel 6 nr. 1 b) slår fast at aktsomhetssystemet også skal omfatte prosedyrer for vurdering av risikoen for ulovlig opprinnelse, og angir hvordan denne risikoen skal vurderes. Dersom risikoen vurderes som betydelig må det iverksettes tilstrekkelige og rimelige risikominimerende tiltak. Disse kan omfatte krav om ytterligere informasjon eller dokumentasjon eller bekreftelse fra en tredjepart, jf. artikkel 6 nr. 1 c). Nærmere bestemmelser om innholdet i aktsomhetssystemet er gitt i Kommisjonens gjennomføringsforordning (EU) nr. 607/2012 av 6. juli 2012.

Etter artikkel 7 skal hvert land utpeke en eller flere ansvarlige myndigheter som er ansvarlig for gjennomføring av forordningen, kontroll med overvåkingsorganisasjoner og virksomheter, og rapportering til Kommisjonen (EU-landene) eller et egnet EFTA-organ (EØS/EFTA-landene). Kommisjonens gjennomføringsforordning (EU) nr. 607/2012 av 6. juli 2012 gir nærmere bestemmelser om ansvarlige myndigheters kontroll av overvåkingsorganisasjoner. Miljødirektoratet og Statens landbruksforvaltning vil være ansvarlige myndigheter i Norge, og vil bl.a. få oppgaven med og kontrollere overvåkningsorganisasjonene som er private rettssubjekter.

Artikkel 8 inneholder bestemmelser om overvåkingsorganisasjoner. Dette er organisasjoner som skal utvikle aktsomhetssystemer som virksomhetene kan velge å benytte seg av mot betaling. Overvåkingsorganisasjonene skal vedlikeholde og jevnlig vurdere sine systemer og påse at virksomhetene bruker dem på riktig måte. Videre skal organisasjonene reagere dersom de ser at virksomhetene anvender systemet feil, og melde fra til ansvarlig myndighet ved grove eller gjentatte feil. Vilkårene for å bli godkjent som overvåkingsorganisasjon fremgår av artikkel 8 nr. 2, og det er gitt nærmere bestemmelser om godkjenning av slike organisasjoner i delegert kommisjonsforordning (EU) nr. 363/2012 av 23. februar 2012. De ansvarlige myndigheter skal jevnlig kontrollere overvåkingsorganisasjonene, og godkjenningen som overvåkingsorganisasjon, kan tilbakekalles dersom organisasjonen ikke lenger fyller de funksjoner og vilkår som fremgår av forordningen.

Artikkel 10 gir bestemmelser om kontroll av virksomheter. Ansvarlig myndighet skal kontrollere at virksomhetene overholder artikkel 4 og artikkel 6. Kontrollen skal baseres på en plan som jevnlig vurderes ut fra en risikotilnærming. Videre kan kontroller skje dersom ansvarlig myndighet har informasjon som tilsier at kontroll er nødvendig. Kontrollen kan bl.a. omfatte undersøkelse av virksomhetens aktsomhetssystem, kontroll av dokumenter og registre som viser at aktsomhetssystemet fungerer, samt stikkprøvekontroll. Virksomhetene skal tilby den bistand som er nødvendig for å lette gjennomføringen av kontrollene, særlig tilgang til lokaler og fremvisning av dokumenter eller registre. Dersom kontrollen avdekker feil kan myndighetene, uavhengig av artikkel 19 om sanksjoner, gi pålegg om avhjelpende tiltak og eventuelt også vedta at tømmeret/treproduktene beslaglegges eller nektes solgt.

Ansvarlig myndighet må etter artikkel 11 holde oversikt over kontrollene, kontrollresultatene og eventuelle pålegg m.m. i minst fem år. Informasjonen skal gjøres tilgjengelig i medhold av Europaparlaments- og rådsdirektiv 2003/4/EF av 28. januar 2003 om offentlig tilgang til miljøinformasjon (miljøinformasjonsdirektivet).

De ansvarlige myndigheter skal etter artikkel 12 samarbeide med hverandre, med myndigheter i tredjeland og med Kommisjonen for å sikre at forordningen overholdes, og utveksle informasjon med disse om alvorlige mangler som oppdages gjennom kontroller, og om ilagte sanksjoner i medhold av artikkel 19.

Artikkel 13 slår fast at medlemsstatene, eventuelt med bistand fra Kommisjonen, kan gi virksomheter, særlig små og mellomstore bedrifter, teknisk assistanse og veiledning. Dette er særlig aktuelt når det gjelder anvendelsen av aktsomhetssystemet. Medlemsstatene kan også legge til rette for informasjonsutveksling om ulovlig avvirkning, for å bidra til å lette virksomhetens risikovurderinger, og om beste praksis.

Forordningens artikkel 19 stiller krav om at den enkelte medlemsstat må ha et tilfredsstillende sanksjonssystem for å behandle eventuelle brudd på reglene. Sanksjonene skal være effektive, proporsjonale og preventive. Sanksjonene kan bl.a. omfatte bøter, beslag av det aktuelle tømmeret eller treproduktene, eller tilbakekall av tillatelse til å drive handel. Medlemsstatene skal informere Kommisjonen om straffebestemmelsene når de er vedtatt (for EFTA-statene vil informasjonsplikten gjelde overfor egnet EFTA-organ).

Kommisjonens gjennomføringsforordning (EU) nr. 607/2012 av 6. juli 2012 om nærmere regler for ordningen for tilbørlig aktsomhet samt hyppigheten og arten av den kontroll med overvåkingsorganisasjoner, inneholder nærmere regler om hvordan virksomhetene skal utøve tilbørlig aktsomhet i sin vurdering av risikoen for at tømmeret/treproduktene stammer fra ulovlig avvirkning.

Delegert kommisjonsforordning (EU) nr. 363/2012 av 23. februar 2012 om saksbehandlingsregler for godkjenning og tilbakekalling av godkjenning av overvåkingsorganisasjoner, inneholder nærmere bestemmelser om hva slags prosedyrer som skal følges ved godkjenning av overvåkningsorganisasjoner og tilbakekall av slik godkjenning.

4 Gjennomføring i norsk rett

Tømmerforordningen planlegges gjennomført i norsk rett dels gjennom forskrift fastsatt i medhold av skogbruksloven, dels gjennom forskrift fastsatt i medhold av naturmangfoldloven. Naturmangfoldloven § 26 gir bl.a. hjemmel til å gjennomføre konvensjon 3. mars 1973 om internasjonal handel med truede arter av vill flora og fauna (CITES) eller andre internasjonale forpliktelser, eller for øvrig for å bevare naturlig viltlevende arter.

Forordningens artikkel 19 stiller krav om at den enkelte medlemsstat må ha et tilfredsstillende sanksjonssystem for å behandle eventuelle brudd på reglene. Sanksjonene kan bl.a. omfatte bøter, beslag av det aktuelle tømmeret eller treproduktene, eller tilbakekall av tillatelse til å drive handel. Skogloven og naturmangfoldloven gir de nødvendige lovhjemlene for slike sanksjoner.

5 Forholdet til Grunnloven

Tømmerforordningen bestemmer at Europakommisjonen skal anerkjenne og gi organisasjoner tillatelse til å opptre som overvåkingsorganisasjoner. Disse organisasjonene vil få rett til å tilby virksomheter systemer for å gjennomføre kravet om tilbørlig aktsomhet, og som derved fritar dem fra å ha egne systemer. For virksomheter som takker ja til å benytte organisasjonens system, skal overvåkingsorganisasjonen videre kontrollere at virksomhetene anvender systemet på forsvarlig måte. Dersom virksomheten ikke gjør det, skal organisasjonen treffe hensiktsmessige tiltak. Dette vil i første rekke være å gi virksomheten nødvendig bistand og veiledning, men det kan også være å varsle ansvarlig myndighet ved vesentlig eller gjentatt forsømmelse fra virksomhetens side. Bare myndighetene vil kunne ilegge virksomhetene eventuelle reaksjoner. Organisasjoner etablert i Norge vil kunne søke Europakommisjonen om å bli anerkjent som overvåkingsorganisasjon.

Nasjonale myndigheter skal påse at organisasjonene som Europakommisjonen har godkjent oppfyller kravene i forordningen, men det er kun Europakommisjonen som har myndighet til eventuelt å oppheve godkjenningen. Forordningen gir altså Europakommisjonen myndighet til å fatte enkelte vedtak med internrettslig virkning for rettssubjekter i EUs medlemsstater, uten noen mellomliggende beslutning fra nasjonale myndigheter (såkalt direkte virkning).

I henhold til EØS-avtalens to-pilarstruktur skal myndigheten til å godkjenne og oppheve godkjenning av overvåkningsorganisasjoner i EØS/EFTA-statene ligge i EFTA-pilaren. Denne kompetansen tillegges ESA på EFTA-siden, ettersom oppgaven har nær sammenheng med oppfølgingen av at regelverket blir fulgt.

Overvåkingsorganisasjonene har ikke myndighet til å treffe vedtak. Deres rolle vil være å tilby virksomheter ordninger for å gjennomføre kravet om tilbørlig aktsomhet. For virksomheter som takker ja til å benytte organisasjonens ordning, skal overvåkingsorganisasjonene videre kontrollere at virksomhetene anvender ordningen på forsvarlig måte. Dersom virksomheten ikke gjør det, skal organisasjonen treffe hensiktsmessige tiltak (ikke ”vedtak”). Dette vil i første rekke være å gi virksomheten nødvendig bistand og veiledning, men det kan også være å varsle ansvarlig myndighet ved vesentlig eller gjentatt forsømmelse fra virksomhetens side.

Sanksjoner kan bare ilegges av det offentlige, overvåkningsorganisasjonen kan gi varsel som starter en slik reaksjon. At ESA får myndighet til å godkjenne overvåkningsorganisasjoner vil innebære en myndighetsoverføring. ESAs myndighet vil være begrenset til spørsmålet om godkjenning av overvåkingsorganisasjoner. ESA vil ikke kunne treffe vedtak med direkte virkning overfor virksomheter (norske produsenter og importører).

Utgangspunktet er at overføring til internasjonale organer av lovgivende, utøvende eller dømmende myndighet med direkte internrettslig virkning i Norge, krever Stortingets samtykke etter Grunnloven § 93. I konstitusjonell praksis er det imidlertid innfortolket et unntak fra dette utgangspunktet som går ut på at overføring av myndighet til utenlandske organer som er «lite inngripende», kan skje ved Stortingets samtykke etter Grunnloven § 26 annet ledd, som bare krever simpelt flertall.

Overføringen av godkjenningsmyndighet til ESA vil ha et begrenset saklig omfang avgrenset av klare kriterier. Norske forvaltningsmyndigheter vil også ha en viss innflytelse i prosessene som kan lede til beslutninger fra ESAs side. Dessuten synes de samfunnsmessige og politiske interesser som berøres gjennom myndighetsoverføringen å være svært begrensede. Innlemmelse av forordningen antas derfor å kunne skje i medhold av Grunnloven § 26 annet ledd.

6 Beslutningen i EØS-komiteen

I følge EØS-komiteens beslutning nr. 75/2013 av 3. mai 2013 skal EØS-avtalens vedlegg II (Tekniske forskrifter, standarder, prøving og sertifisering) endres.

EØS-komiteens beslutning nr. 75/2013 av 3. mai 2013 inneholder en innledning og fire artikler.

Artikkel 1 slår fast at i EØS-avtalens vedlegg II kapittel XVII skal nye nummer 9c, 9ca og 9cb lyde:

”9c. 32010 R 0995: Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 995/2010 av 20. oktober 2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning (EUT L 295 av 12.11.2010, s. 23).

Forordningens bestemmelser skal for denne avtales formål gjelde med følgende tilpasning:

a) Artikkel 3 første ledd får ikke anvendelse for EFTA-statene.

b) I artikkel 3 annet ledd skal ordene ’vedlegg A, B eller C til forordning (EF) nr. 338/97’ med henblikk på EFTA-statene forstås som ’relevante deler av den berørte EFTA-statens lovgivning om gjennomføring av Konvensjonen om internasjonal handel med ville dyre- og plantearter som er truet av utryddelse’.

c) I artikkel 8 nr. 3, 5 og 6, dersom det gjelder overvåkingsorganisasjoner i en EFTA-stat, og uten at avtalens protokoll 1 berøres, skal ordet ’Kommisjonen’ forstås som ’EFTAs overvåkningsorgan’.

9ca. 32012 R 0363: Delegert kommisjonsforordning (EU) nr. 363/2012 av 23. februar 2012 om saksbehandlingsregler for godkjenning og tilbakekalling av godkjenning av overvåkingsorganisasjoner i henhold til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 995/2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning (EUT L 115 av 27.4.2012, s. 12).

Forordningens bestemmelser skal for denne avtales formål gjelde med følgende tilpasning:

Dersom det gjelder overvåkingsorganisasjoner i en EFTA-stat, og uten at avtalens protokoll 1 berøres, skal ordet ’Kommisjonen’ forstås som ’EFTAs overvåkningsorgan’.

9cb. 32012 R 0607: Kommisjonens gjennomføringsforordning (EU) nr. 607/2012 av 6. juli 2012 om nærmere regler for ordningen for tilbørlig aktsomhet samt hyppigheten og arten av den kontroll med overvåkingsorganisasjoner som skal føres i henhold til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 995/2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning (EUT L 177 av 7.7.2012, s. 16).

Forordningens bestemmelser skal for denne avtales formål gjelde med følgende tilpasning:

I artikkel 6 nr. 2 bokstav b), dersom det gjelder overvåkingsorganisasjoner i en EFTA-stat, og uten at avtalens protokoll 1 berøres, skal ordet ’Kommisjonen’ forstås som ’EFTAs overvåkningsorgan’.”

Artikkel 2 slår fast at teksten til forordning (EU) nr. 995/2010, (EU) nr. 363/2012 og (EU) nr. 607/2012 på islandsk og norsk, som skal kunngjøres i EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende, skal gis gyldighet.

Artikkel 3 slår fast at beslutningen trer i kraft 4. mai, forutsatt at EØS-komiteen har mottatt alle meddelelser etter EØS-avtalens artikkel 103 nr. 1[1] .

Artikkel 4 slår fast at beslutningen skal kunngjøres i EØS-avdelingen av og EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende.

7 Tilpasningstekster

I EØS-komitébeslutningen er det presisert at det er ESA som skal ha myndighet tillagt Europakommisjonen etter de tre rettsaktene for EØS/EFTA-statene.

EØS-komitébeslutningen slår videre fast at det for EØS/EFTA-statene er deres egen gjennomføring av konvensjon av 3. mars 1973 om internasjonal handel med truede arter av vill flora og fauna (CITES) som skal gjelde, ikke Rådsforordning (EF) nr. 338/1997 av 9. desember 1996 om beskyttelse av ville dyr og planter ved kontroll av handelen med disse.

Rådsforordning (EF) nr. 2173/2005 av 20. desember 2005 om innføring av en FLEGT-tillatelsesordning for import av tre til det Europeiske Fellesskap er ikke innlemmet i EØS-avtalen, og det er derfor tatt tilpasning til henvisningen til dette regelverket.

8 Økonomiske og administrative konsekvenser

Miljødirektoratet og Statens landbruksforvaltning (SLF) utnevnes som ansvarlige myndigheter etter forordningen, Miljødirektoratet for importert tømmer og treprodukter og SLF for nasjonalt produsert tømmer og treprodukter. Miljødirektoratet skal ha ansvar for kontroll av virksomheter som omsetter importert tømmer og treprodukter. Dette vil innebære bruk av eksisterende tilsynssystem for kontroll av virksomheter som importerer tømmer og treprodukter fra land utenfor EØS, f.eks. undersøkelse av virksomhetens aktsomhetssystem, dokumenter og registre.

SLF er nasjonal fagmyndighet på skogområdet. SLF har bl.a. ansvar for registreringer og databaser i forbindelse med måleplikt for skogsvirke (regulert i forskrift 3. juli 2006 nr. 881 om skogfond o.a.). Det registreres opplysninger om skogeiendom, skogeier, kjøper, volum, bruttoverdi, treslag og kvalitet og disse dataene vil være grunnlaget for sporbarhet, risikovurdering og kontroll av norsk tømmer når det plasseres på markedet i Norge.

Miljødirektoratet og SLF vil samarbeide om rapporterings- og informasjonsoppgaver samt kontroll av oppfølgingsorganisasjonene.

Kostnadene for ansvarlige myndigheter vil dekkes over Miljøverndepartementets og Landbruks- og matdepartementets respektive budsjetter, innenfor departementenes gjeldende budsjettrammer. Kostnadene for SLF vil være ca. 1,5 mill. kr. i inneværende år og ca. 1 mill. kr. pr. år etter dette. Kostnadene for Miljødirektoratet antas å ville ligge i samme størrelsesorden.

9 Vurdering

Ulovlig avvirkning av tømmer kan føre til at myndighetene i opprinnelseslandene mister store inntekter, og kan gi grobunn for korrupsjon og ubalanse i markedet for tømmerprodukter. Ulovlig avvirkning kan også ha store miljømessige konsekvenser, som avskoging og tap av biologisk mangfold samt negative effekter for skogavhengige samfunn, friluftsliv og jakt. Innlemmelse i EØS-avtalen av tømmerforordningen og de to tilhørende rettsaktene vil motvirke ulovlig avvirkning og bidra til en harmonisert regulering i EØS-området.

Miljøverndepartementet tilrår at Norge deltar i EØS-komiteens beslutning om innlemmelse i EØS-avtalen av Europaparlaments- og Rådsforordning nr. 995/2010 av 20. oktober 2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning, samt tilhørende forordning (EU) nr. 363/2012 av 23. februar 2012 og forordning (EU) nr. 607/2012 av 6. juli 2012. Utenriksdepartementet slutter seg til dette.

Tilråding

Utenriksdepartementet

tilrår:

At Deres Majestet godkjenner og skriver under et framlagt forslag til proposisjon til Stortinget om samtykke til godkjennelse av EØS-komiteens beslutning nr. 75/2013 av 3. mai 2013 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning 995/2010 om omsetning av tømmer og treprodukter, samt tilhørende forordninger 363/2012 og 607/2012.

Vi HARALD, Norges Konge,

stadfester:

Stortinget blir bedt om å gjøre vedtak om samtykke til godkjennelse av EØS-komiteens beslutning nr. 75/2013 av 3. mai 2013 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning 995/2010 om omsetning av tømmer og treprodukter, samt tilhørende forordninger 363/2012 og 607/2012, i samsvar med et vedlagt forslag.

Forslag
til vedtak om samtykke til godkjennelse av EØS-komiteens beslutning nr. 75/2013 av 3. mai 2013 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning 995/2010 om omsetning av tømmer og treprodukter, samt tilhørende forordninger 363/2012 og 607/2012

I

Stortinget samtykker i godkjennelse av EØS-komiteens beslutning nr. 75 av 3. mai 2013 om innlemmelse i EØS-avtalen av forordning 995/2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning, samt tilhørende forordninger 363/2012 og 607/2012.

Vedlegg 1
EØS-komiteens beslutning nr. [75]/[2013] av [3. mai] om endring av EØS-avtalens vedlegg II (Tekniske forskrifter, standarder, prøving og sertifisering)

EØS-KOMITEEN HAR –

under henvisning til avtalen om Det europeiske økonomiske samarbeidsområde, heretter kalt ”EØS-avtalen”, særlig artikkel 98, og

på følgende bakgrunn:

1) Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 995/2010 av 20. oktober 2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning[2] skal innlemmes i EØS-avtalen.

2) Delegert kommisjonsforordning (EU) nr. 363/2012 av 23. februar 2012 om saksbehandlingsregler for godkjenning og tilbakekalling av godkjenning av overvåkingsorganisasjoner i henhold til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 995/2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning[3] skal innlemmes i EØS-avtalen.

3) Kommisjonens gjennomføringsforordning (EU) nr. 607/2012 av 6. juli 2012 om nærmere regler for ordningen for tilbørlig aktsomhet samt hyppigheten og arten av den kontroll med overvåkingsorganisasjoner som skal føres i henhold til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 995/2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning[4] skal innlemmes i EØS-avtalen.

4) EØS-avtalens vedlegg II bør derfor endres –

TRUFFET DENNE BESLUTNING:

Artikkel 1

I EØS-avtalens vedlegg II kapittel XVII etter nr. 9bi (kommisjonsforordning (EF) nr. 308/2008) skal nye nummer 9c, 9ca og 9cb lyde:

”9c. 32010 R 0995: Europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 995/2010 av 20. oktober 2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning (EUT L 295 av 12.11.2010, s. 23).

Forordningens bestemmelser skal for denne avtales formål gjelde med følgende tilpasning:

a) Artikkel 3 første ledd får ikke anvendelse for EFTA-statene.

b) I artikkel 3 annet ledd skal ordene ’vedlegg A, B eller C til forordning (EF) nr. 338/97’ med henblikk på EFTA-statene forstås som ’relevante deler av den berørte EFTA-statens lovgivning om gjennomføring av Konvensjonen om internasjonal handel med ville dyre- og plantearter som er truet av utryddelse’.

c) I artikkel 8 nr. 3, 5 og 6, dersom det gjelder overvåkingsorganisasjoner i en EFTA-stat, og uten at avtalens protokoll 1 berøres, skal ordet ’Kommisjonen’ forstås som ’EFTAs overvåkningsorgan’.

9ca. 32012 R 0363: Delegert kommisjonsforordning (EU) nr. 363/2012 av 23. februar 2012 om saksbehandlingsregler for godkjenning og tilbakekalling av godkjenning av overvåkingsorganisasjoner i henhold til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 995/2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning (EUT L 115 av 27.4.2012, s. 12).

Forordningens bestemmelser skal for denne avtales formål gjelde med følgende tilpasning:

Dersom det gjelder overvåkingsorganisasjoner i en EFTA-stat, og uten at avtalens protokoll 1 berøres, skal ordet ’Kommisjonen’ forstås som ’EFTAs overvåkningsorgan’.

9cb. 32012 R 0607: Kommisjonens gjennomføringsforordning (EU) nr. 607/2012 av 6. juli 2012 om nærmere regler for ordningen for tilbørlig aktsomhet samt hyppigheten og arten av den kontroll med overvåkingsorganisasjoner som skal føres i henhold til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 995/2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning (EUT L 177 av 7.7.2012, s. 16).

Forordningens bestemmelser skal for denne avtales formål gjelde med følgende tilpasning:

I artikkel 6 nr. 2 bokstav b), dersom det gjelder overvåkingsorganisasjoner i en EFTA-stat, og uten at avtalens protokoll 1 berøres, skal ordet ’Kommisjonen’ forstås som ’EFTAs overvåkningsorgan’.”

Artikkel 2

Teksten til forordning (EU) nr. 995/2010, (EU) nr. 363/2012 og (EU) nr. 607/2012 på islandsk og norsk, som skal kunngjøres i EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende, skal gis gyldighet.

Artikkel 3

Denne beslutning trer i kraft […], forutsatt at EØS-komiteen har mottatt alle meddelelser etter EØS-avtalens artikkel 103 nr. 1[5] .

Artikkel 4

Denne beslutning skal kunngjøres i EØS-avdelingen av og EØS-tillegget til Den europeiske unions tidende.

Utferdiget i Brussel, […].

For EØS-komiteen

[…]

Vedlegg 2
Europaparlaments og rådsforordning (EF) nr. 995/2010 av 20. oktober 2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning

EUROPAPARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPEISKE UNION HAR —

under henvisning til traktaten om Den europeiske unions virkemåte, særlig artikkel 192 nr. 1,

under henvisning til forslag fra Europakommisjonen,

under henvisning til uttalelse fra Den europeiske økonomiske og sosiale komité[6] ,

etter samråd med Regionkomiteen,

etter den ordinære regelverksprosessen[7] , og

ut fra følgende betraktninger:

1) Skogene gir et bredt spekter av miljømessige, økonomiske og samfunnsmessige goder, herunder tømmer og andre typer skogprodukter samt miljøtjenester som er avgjørende for menneskeheten, som opprettholdelse av det biologiske mangfold og økosystemfunksjoner og vern av klimasystemet.

2) På grunn av økt etterspørsel etter tømmer og treprodukter i verden, kombinert med svake institusjoner og svak styring i skogsektoren i en rekke tømmerproduserende stater, gir ulovlig avvirkning og handelen i den forbindelse stadig større grunn til bekymring.

3) Ulovlig avvirkning er et stort problem med internasjonale dimensjoner. Den utgjør en alvorlig trussel mot skogene ettersom den bidrar til avskoging og skogforringelse, som representerer om lag 20 % av globale utslipp av CO₂, truer det biologiske mangfold og undergraver bærekraftig skogsforvaltning og -utvikling, herunder den kommersielle levedyktighet for virksomheter som handler i samsvar med gjeldende lovgivning. Den bidrar også til ørkenspredning og jorderosjon og kan forverre ekstreme værhendelser og øke flomfaren. I tillegg har den samfunnsmessige, politiske og økonomiske konsekvenser som ofte undergraver utviklingen mot gode styringsmåter og truer eksistensgrunnlaget til lokale skogavhengige samfunn, og den kan knyttes til væpnede konflikter. Å bekjempe problemet med ulovlig avvirkning innenfor rammen denne forordning forventes å bidra til Unionens innsats for å redusere klimaendringen på en kostnadseffektiv måte og bør betraktes som et supplement til Unionens tiltak og forpliktelser innenfor rammen av De forente nasjoners rammekonvensjon om klimaendring.

4) I henhold til europaparlaments- og rådsbeslutning nr. 1600/2002/EF av 22. juli 2002 om fastsettelse av Fellesskapets sjette miljøhandlingsprogram[8] skal det være et prioritert tiltak å undersøke mulighetene for å treffe aktive tiltak for å hindre og bekjempe handel med ulovlig avvirket tømmer og å fortsette Unionens og medlemsstatenes aktive deltaking i gjennomføringen av globale og regionale resolusjoner og i avtaler om spørsmål knyttet til skog.

5) Kommisjonsmeldingen av 21. mai 2003 med tittelen «Forest Law Enforcement, Governance and Trade (FLEGT): Proposal for an EU Action Plan» inneholdt forslag om en tiltakspakke til støtte for den internasjonale innsats for å løse problemet med ulovlig avvirkning og handelen i den forbindelse innenfor rammen av Unionens samlede innsats for å oppnå bærekraftig skogsforvaltning.

6) Europaparlamentet og Rådet bifalt meldingen og erkjente behovet for at Unionen bidrar til den globale innsats for å løse problemet med ulovlig avvirkning.

7) I samsvar med målet for meldingen, nemlig å sikre at bare treprodukter som er produsert i samsvar med den tømmerproduserende stats nasjonale lovgivning føres inn i Unionen, har Unionen framforhandlet frivillige partnerskapsavtaler (frivillige FLEGT-partnerskapsavtaler) med tømmerproduserende stater (partnerstater), som oppretter en rettslig bindende forpliktelse for partene til å innføre en lisensordning og til å regulere handelen med tømmer og treprodukter angitt i nevnte frivillige FLEGT-partnerskapsavtaler.

8) Fordi problemet er så stort og det haster, er det nødvendig å aktivt støtte kampen mot ulovlig avvirkning og handel i den forbindelse, å supplere og styrke initiativet med frivillige FLEGT-partnerskapsavtaler og forbedre synergiene mellom politikk som tar sikte på å verne skogene og oppnå et høyt miljøvernnivå, herunder å bekjempe klimaendring og tap av biologisk mangfold.

9) Innsatsen som gjøres av stater som har inngått frivillige FLEGT-partnerskapsavtaler med Unionen og prinsippene som er nedfelt i dem, særlig med hensyn til definisjonen av lovlig produsert tømmer, bør anerkjennes, og statene bør i større grad oppmuntres til å inngå frivillige FLEGT-partnerskapsavtaler. Det bør også tas i betraktning at i henhold til FLEGT-lisensordningen kan bare tømmer avvirket i samsvar med den relevante nasjonale lovgivning og treprodukter framstilt av dette eksporteres til Unionen. Derfor bør tømmer anvendt i treproduktene oppført i vedlegg II og III til rådsforordning (EF) nr. 2173/2005 av 20. desember 2005 om opprettelse av en ordning med FLEGT-lisenser for import av tømmer til Det europeiske fellesskap[9] som har opprinnelse i partnerstatene angitt i vedlegg I til nevnte forordning, betraktes som lovlig avvirket, forutsatt at treproduktene oppfyller kravene i nevnte forordning og dens eventuelle gjennomføringsbestemmelser.

10) Det bør også tas i betraktning at Konvensjonen om internasjonal handel med ville dyre- og plantearter som er truet av utryddelse (CITES) stiller krav til konvensjonspartene om å gi CITES-eksporttillatelse bare for treslag som er oppført på CITES-listen, og som er avvirket i henhold til blant annet nasjonal lovgivning i eksportstaten. Derfor bør tømmer av treslagene oppført i vedlegg A, B eller C til rådsforordning (EF) nr. 338/97 av 9. desember 1996 om vern av ville dyr og planter ved kontroll med handelen med dem[10] , betraktes som lovlig avvirket, forutsatt at det oppfyller kravene i nevnte forordning og dens eventuelle gjennomføringsbestemmelser.

11) Med tanke på at det bør oppmuntres til bruk av resirkulert tømmer og resirkulerte treprodukter, og at å utvide denne forordnings virkeområde til også å omfatte slike produkter ville pålegge virksomhetene en uforholdsmessig stor byrde, bør brukt tømmer og brukte treprodukter som har fullført sin livssyklus og ellers ville blitt disponert som avfall, unntas fra denne forordnings virkeområde.

12) Å bringe ulovlig avvirket tømmer eller treprodukter framstilt av slikt tømmer i omsetning på det indre marked for første gang bør forbys som et av tiltakene i denne forordning. På grunn av kompleksiteten ved den ulovlige avvirkningen og dens underliggende årsaker og konsekvenser bør det treffes særskilte tiltak, herunder tiltak som retter seg mot virksomhetenes atferd.

13) Innenfor rammen av FLEGT-handlingsplanen kan Kommisjonen, og der det er aktuelt medlemsstatene, støtte og gjennomføre studier og forskning på omfanget av og typen ulovlig avvirkning i ulike land og gjøre disse opplysningene offentlig tilgjengelig, samt bidra til at virksomhetene får praktisk veiledning om gjeldende lovgivning i tømmerproduserende stater.

14) I mangel av en internasjonalt omforent definisjon bør lovgivningen i den stat der tømmeret ble avvirket, herunder forskriftene og gjennomføringen i nevnte stat av relevante internasjonale konvensjoner som samme stat er part i, være grunnlaget for definisjonen av hva ulovlig avvirkning er.

15) Mange treprodukter gjennomgår et stort antall prosesser før og etter at de er brakt i omsetning på det indre marked for første gang. For å unngå unødige administrative byrder bør ordningen for tilbørlig aktsomhet bare gjelde virksomheter som bringer tømmer eller treprodukter i omsetning på det indre marked for første gang, mens forhandlere i forsyningskjeden bør pålegges å legge fram grunnleggende opplysninger om sine leverandører og kjøpere slik at det blir mulig å spore tømmeret eller treproduktene.

16) Virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning på det indre marked for første gang, bør systematisk treffe de nødvendige tiltak for å forsikre seg om at ulovlig avvirket tømmer og treprodukter framstilt av slikt tømmer ikke bringes i omsetning på det indre marked. For dette formål bør virksomhetene utvise tilbørlig aktsomhet gjennom et sett av tiltak og framgangsmåter for å redusere risikoen for å bringe ulovlig avvirket tømmer og treprodukter framstilt av slikt tømmer i omsetning på det indre marked.

17) Ordningen for tilbørlig aktsomhet omfatter tre elementer som inngår naturlig i risikohåndtering: tilgang til informasjon, risikovurdering og reduksjon av risikoen som er påvist. Ordningen for tilbørlig aktsomhet bør gi tilgang til opplysninger om kilder for og leverandører av tømmeret og treproduktene som bringes i omsetning på det indre marked for første gang, herunder relevante opplysninger om samsvar med gjeldende lovgivning, avvirkningsstat, treslag, mengde og eventuelt avvirkningsregion og avvirkningsrettighet. På grunnlag av disse opplysningene bør foretakene gjennomføre en risikovurdering. Dersom en risiko påvises, bør foretakene redusere risikoen på en måte som står i forhold til den påviste risiko, med henblikk på å forhindre at ulovlig avvirket tømmer og treprodukter framstilt av slikt tømmer bringes i omsetning på det indre marked.

18) For å unngå unødige administrative byrder bør virksomheter som allerede anvender ordninger eller framgangsmåter som oppfyller kravene i denne forordning, ikke pålegges å innføre nye ordninger.

19) For å anerkjenne god praksis i skogsektoren kan sertifiseringsordninger eller andre ordninger med tredjemannskontroll, som omfatter kontroll av samsvar med gjeldende lovgivning, anvendes i risikovurderingen.

20) Tømmersektoren er av stor betydning for Unionens økonomi. Virksomhetenes organisasjoner er viktige aktører i sektoren, for de representerer dennes interesser i større sammenheng og samhandler med et bredt spekter av berørte parter. Disse organisasjonene har også fagkunnskap og evne til å analysere relevant lovgivning og legge til rette for at medlemmene kan overholde gjeldende regler, men denne kompetansen bør ikke brukes til å dominere markedet. For å legge til rette for gjennomføringen av denne forordning og bidra til utviklingen av god praksis er det hensiktsmessig å godkjenne organisasjoner som har utviklet ordninger for tilbørlig aktsomhet som oppfyller kravene i denne forordning. Godkjenning og tilbakekalling av godkjenning av overvåkingsorganisasjoner bør skje på en rettferdig og åpen måte. En liste over slike godkjente organisasjoner bør offentliggjøres slik at virksomhetene kan bruke dem.

21) Vedkommende myndigheter bør føre jevnlig kontroll med overvåkingsorganisasjonene for å påse at de faktisk overholder forpliktelsene fastsatt i denne forordning. Videre bør vedkommende myndigheter bestrebe seg på å gjennomføre kontroller når de kommer i besittelse av relevant informasjon, herunder etter begrunnet mistanke fra tredjemann.

22) Vedkommende myndigheter bør overvåke at virksomhetene effektivt oppfyller forpliktelsene fastsatt i denne forordning. Derfor bør vedkommende myndigheter gjennomføre offisielle kontroller, eventuelt i samsvar med en plan, som kan omfatte kontroll i virksomhetens lokaler og revisjon på stedet, og bør kunne pålegge virksomhetene å treffe korrigerende tiltak ved behov. Videre bør vedkommende myndigheter bestrebe seg på å gjennomføre kontroller når de kommer i besittelse av relevant informasjon, herunder etter begrunnet mistanke fra tredjemann.

23) Vedkommende myndigheter bør føre register over kontrollene, og relevante opplysninger bør gjøres tilgjengelig i samsvar med europaparlaments- og rådsdirektiv 2003/4/EF av 28. januar 2003 om offentlig tilgang til miljøinformasjon[11] .

24) I betraktning av at den ulovlige avvirkningen og handelen i den forbindelse er av internasjonal karakter, bør vedkommende myndigheter samarbeide med hverandre, med forvaltningsmyndighetene i tredjestater og med Kommisjonen.

25) For å gjøre det lettere for virksomheter som bringer tømmer eller treprodukter i omsetning på det indre marked å oppfylle kravene i denne forordning, bør medlemsstatene, ved behov bistått av Kommisjonen, ta hensyn til situasjonen for små og mellomstore bedrifter og gi virksomhetene faglig og annen bistand og legge til rette for informasjonsutveksling. Slik bistand bør ikke frita virksomhetene fra plikten til å utvise tilbørlig aktsomhet.

26) Forhandlere og overvåkingsorganisasjoner bør avstå fra tiltak som kan sette oppnåelsen av målet med denne forordning i fare.

27) Medlemsstatene bør sikre at brudd på denne forordning, herunder av virksomhetene, forhandlerne og overvåkingsorganisasjonene, straffes med sanksjoner som er virkningsfulle, står i forhold til overtredelsen og virker avskrekkende. Nasjonale regler kan fastsette at dersom brudd på forbudet mot å bringe ulovlig avvirket tømmer og treprodukter framstilt av slikt tømmer i omsetning, er blitt straffet med sanksjoner som er virkningsfulle, står i forhold til overtredelsen og virker avskrekkende, bør slikt tømmer og slike treprodukter ikke nødvendigvis tilintetgjøres men kan i stedet brukes eller avhendes for formål av offentlig interesse.

28) Kommisjonen bør ha fullmakt til å vedta delegerte rettsakter i samsvar med artikkel 290 i traktaten om Den europeiske unions virkemåte (TEUV) når det gjelder framgangsmåtene for godkjenning og tilbakekalling av godkjenning av overvåkingsorganisasjoner, når det gjelder ytterligere relevante kriterier for risikovurdering som kriteriene fastsatt i denne forordning kan måtte suppleres med, og når det gjelder listen over tømmer og treprodukter som denne forordning får anvendelse på. Det er særlig viktig at Kommisjonen gjennomfører hensiktsmessige samråd i forbindelse med det forberedende arbeidet, herunder på ekspertplan.

29) For å sikre ensartede gjennomføringsvilkår bør Kommisjonen gis gjennomføringsmyndighet til å vedta nærmere regler for vedkommende myndigheters kontroll med overvåkingsorganisasjonene med hensyn til hyppighet og art, og med hensyn til ordningene for tilbørlig aktsomhet, unntatt når det gjelder ytterligere relevante kriterier for risikovurdering. I samsvar med artikkel 291 i TEUV skal allmenne regler og prinsipper for medlemsstatenes kontroll av Kommisjonens utøvelse av sin gjennomføringsmyndighet fastsettes på forhånd gjennom en forordning vedtatt etter den ordinære regelverksprosessen. I påvente av at den nye forordningen vedtas, får rådsbeslutning 1999/468/EF av 28. juni 1999 om fastsettelse av nærmere regler for utøvelsen av den gjennomføringsmyndighet som er tillagt Kommisjonen[12] fortsatt anvendelse, med unntak av framgangsmåten med forskriftskomité med kontroll, som ikke får anvendelse.

30) Virksomheter og vedkommende myndigheter bør gis rimelig tid til å forberede seg på å oppfylle kravene i denne forordning.

31) Ettersom målet for denne forordning, som er å bekjempe ulovlig avvirkning og handelen i den forbindelse, ikke i tilstrekkelig grad kan nås av medlemsstatene og derfor på grunn av dets omfang bedre kan nås på unionsplan, kan Unionen treffe tiltak i samsvar med nærhetsprinsippet som fastsatt i artikkel 5 i traktaten om Den europeiske union. I samsvar med forholdsmessighetsprinsippet fastsatt i nevnte artikkel går denne forordning ikke lenger enn det som er nødvendig for å nå dette mål –

VEDTATT DENNE FORORDNING:

Artikkel 1

Formål

Denne forordning fastsetter forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning på det indre marked for første gang, og forpliktelser for forhandlere.

Artikkel 2

Definisjoner

I denne forordning menes med:

a) «tømmer og treprodukter» tømmer og treprodukter som fastsatt i vedlegget, med unntak av treprodukter eller deler av slike produkter som er framstilt av tømmer eller treprodukter som har fullført sin livssyklus og ellers ville blitt disponert som avfall, som definert i artikkel 3 nr. 1 i europaparlaments- og rådsdirektiv 2008/98/EF av 19. november 2008 om avfall[13] ,

b) «bringe i omsetning» levere på enhver måte, uten hensyn til hvilken salgsmetode som brukes, tømmer eller treprodukter på det indre marked for første gang med sikte på distribusjon eller bruk i forbindelse med kommersiell virksomhet, mot betaling eller vederlagsfritt. Det omfatter også levering gjennom et fjernkommunikasjonsmiddel som definert i europaparlaments- og rådsdirektiv 97/7/EF av 20. mai 1997 om forbrukervern ved fjernsalgsavtaler[14] . Levering på det indre marked av treprodukter framstilt av tømmer eller treprodukter som allerede omsettes på det indre marked, skal ikke betraktes som å «bringe i omsetning»,

c) «virksomhet» enhver fysisk eller juridisk person som bringer tømmer eller treprodukter i omsetning,

d) «forhandler» enhver fysisk eller juridisk person som i forbindelse med kommersiell virksomhet kjøper eller selger på det indre marked tømmer eller treprodukter som allerede omsettes på det indre marked,

e) «avvirkningsstat» den stat eller det territorium der tømmeret eller tømmeret anvendt i treproduktene ble avvirket,

f) «lovlig avvirket» avvirket i samsvar med gjeldende lovgivning i avvirkningsstaten,

g) «ulovlig avvirket» avvirket i strid med gjeldende lovgivning i avvirkningsstaten,

h) «gjeldende lovgivning» avvirkningsstatens gjeldende lovgivning med hensyn til

– rettigheter til å avvirke tømmer innenfor rettmessig fastsatte, offisielle grenser,

– betaling for avvirkningsrettigheter og tømmer, herunder avgifter på avvirkning av tømmer,

– avvirkning av tømmer, herunder miljø- og skogbrukslovgivning, særlig med hensyn til skogsforvaltning og vern av det biologiske mangfold, der dette er direkte knyttet til avvirkning av tømmer,

– tredjemanns lovfestede bruks- og eiendomsrettigheter som berøres av avvirkning av tømmer, og

– handel og toll, i den utstrekning skogsektoren er berørt.

Artikkel 3

Status for tømmer og treprodukter omfattet av FLEGT og CITES

Tømmer anvendt i treproduktene oppført i vedlegg II og III til forordning (EF) nr. 2173/2005 med opprinnelse i partnerstatene oppført i vedlegg I til nevnte forordning, og som er i samsvar med nevnte forordning og dens gjennomføringsbestemmelser, skal betraktes som lovlig avvirket i henhold til denne forordning.

Tømmer av treslagene oppført i vedlegg A, B eller C til forordning (EF) nr. 338/97 og som er i samsvar med nevnte forordning og dens gjennomføringsbestemmelser, skal betraktes som lovlig avvirket i henhold til denne forordning.

Artikkel 4

Forpliktelser for virksomhetene

1. Det skal være forbudt å bringe i omsetning ulovlig avvirket tømmer eller treprodukter framstilt av slikt tømmer.

2. Virksomhetene skal utvise tilbørlig aktsomhet når tømmer eller treprodukter bringes i omsetning. Derfor skal de benytte et sett av framgangsmåter og tiltak, heretter kalt «ordning for tilbørlig aktsomhet», som fastsatt i artikkel 6.

3. Hver virksomhet skal opprettholde og regelmessig vurdere den ordning for tilbørlig aktsomhet den anvender, med mindre virksomheten anvender en ordning for tilbørlig aktsomhet som er fastsatt av en overvåkingsorganisasjon som nevnt i artikkel 8. Eksisterende tilsynsordninger i henhold til nasjonal lovgivning og eventuelle frivillige ordninger for kontroll med forsyningskjeden som oppfyller kravene i denne forordning, kan brukes som grunnlag for ordningen for tilbørlig aktsomhet.

Artikkel 5

Sporbarhetskrav

Forhandlerne skal være i stand til å identifisere, gjennom hele forsyningskjeden,

a) virksomheter eller forhandlere som har levert tømmeret og treproduktene, og

b) forhandlere som de eventuelt har levert tømmer og treprodukter til.

Forhandlerne skal oppbevare opplysningene nevnt i første ledd i minst fem år og skal legge dem fram på anmodning for vedkommende myndigheter.

Artikkel 6

Ordninger for tilbørlig aktsomhet

1. Ordningen for tilbørlig aktsomhet nevnt i artikkel 4 nr. 2, skal omfatte følgende elementer:

a) tiltak og framgangsmåter for å få tilgang til følgende opplysninger om virksomhetens leveranser av tømmer eller treprodukter som er brakt i omsetning:

– beskrivelse, herunder produktets handelsnavn og type samt treslagets vanlige navn og eventuelt fulle vitenskapelige navn,

– avvirkningsstat og om relevant

i) region i staten der tømmeret ble avvirket, og

ii) avvirkningsrettighet,

– mengde (uttrykt i volum, vekt eller antall enheter),

– navn og adresse til virksomhetens leverandør,

– navn og adresse til forhandleren som tømmeret og treproduktene er levert til,

– dokumenter eller annen informasjon som viser at tømmeret og treproduktene er i samsvar med gjeldende lovgivning,

b) framgangsmåter for risikovurdering som setter virksomheten i stand til å analysere og vurdere risikoen for at ulovlig avvirket tømmer eller treprodukter av slikt tømmer bringes i omsetning.

Slike framgangsmåter skal ta hensyn til opplysningene fastsatt i bokstav a) og de relevante kriterier for risikovurdering, herunder

– forsikring om samsvar med gjeldende lovgivning, som kan innbefatte sertifiseringsordninger eller andre ordninger med tredjemannskontroll som omfatter kontroll av samsvar med gjeldende lovgivning,

– omfanget av ulovlig avvirkning av bestemte treslag,

– omfanget av ulovlig avvirkning eller praksis i avvirkningsstaten og/eller i den region i staten der tømmeret ble avvirket, herunder en vurdering av omfanget av væpnede konflikter,

– sanksjoner som FNs sikkerhetsråd eller Rådet for Den europeiske union har innført på import eller eksport av tømmer,

– kompleksiteten i forsyningskjeden for tømmer og treprodukter,

c) unntatt der risikoen påvist under framgangsmåtene for risikovurdering nevnt i bokstav b) er ubetydelig, framgangsmåter for risikoreduserende tiltak som består av et sett tilstrekkelige og forholdsmessige tiltak og framgangsmåter for å redusere risikoen effektivt, og som kan innbefatte anmodninger om ytterligere opplysninger eller dokumenter og/eller tredjemannskontroll.

2. Nærmere regler som er nødvendige for å sikre ensartet gjennomføring av nr. 1, unntatt med hensyn til ytterligere relevante kriterier for risikovurdering som nevnt i nr. 1 bokstav b) annet punktum, skal vedtas i samsvar med framgangsmåten med forskriftskomité nevnt i artikkel 18 nr. 2. Disse reglene skal vedtas innen 3. juni 2012.

3. På bakgrunn av markedsutviklingen og erfaringen med gjennomføringen av denne forordning, og særlig ut fra det som framgår av informasjonsutvekslingen nevnt i artikkel 13 og rapporteringen nevnt i artikkel 20 nr. 3, kan Kommisjonen vedta delegerte rettsakter i samsvar med artikkel 290 TEUV med hensyn til ytterligere relevante kriterier for risikovurdering som kriteriene i nr. 1 bokstav b) annet punktum kan måtte suppleres med for å sikre at ordningen for tilbørlig aktsomhet er effektiv.

For de delegerte rettsaktene nevnt i dette nummer får framgangsmåtene fastsatt i artikkel 15, 16 og 17 anvendelse.

Artikkel 7

Vedkommende myndigheter

1. Hver medlemsstat skal utpeke en eller flere vedkommende myndigheter som skal ha ansvar for anvendelsen av denne forordning.

Medlemsstatene skal innen 3. juni 2011 underrette Kommisjonen om navn og adresse på vedkommende myndigheter. Medlemsstatene skal underrette Kommisjonen om eventuelle endringer i navn og adresse på vedkommende myndigheter.

2. Kommisjonen skal gjøre offentlig tilgjengelig, herunder på Internett, en liste over vedkommende myndigheter. Listen skal ajourføres regelmessig.

Artikkel 8

Overvåkingsorganisasjoner

1. En overvåkingsorganisasjon skal

a) opprettholde og regelmessig vurdere ordningen for tilbørlig aktsomhet som fastsatt i artikkel 6, og gi virksomhetene rett til å anvende den,

b) kontrollere at virksomhetene anvender ordningen for tilbørlig aktsomhet på en forsvarlig måte,

c) treffe hensiktsmessige tiltak dersom en virksomhet unnlater å anvende ordningen for tilbørlig aktsomhet på en forsvarlig måte, herunder varsle vedkommende myndigheter ved vesentlig eller gjentatt forsømmelse fra virksomhetens side.

2. En organisasjon kan søke om godkjenning som overvåkingsorganisasjon dersom den oppfyller følgende krav:

a) den er et eget rettssubjekt og er lovlig etablert i Unionen,

b) den har hensiktsmessig fagkunnskap og evne til å ivareta oppgavene nevnt i nr. 1, og

c) den sikrer at ingen interessekonflikter oppstår når den utfører sine oppgaver.

3. Etter samråd med den eller de berørte medlemsstater skal Kommisjonen godkjenne som overvåkingsorganisasjon en søker som oppfyller kravene fastsatt i nr. 2.

Kommisjonen skal underrette vedkommende myndigheter i alle medlemsstater om enhver beslutning om godkjenning av en overvåkingsorganisasjon.

4. Vedkommende myndigheter skal føre jevnlig kontroll for å påse at overvåkingsorganisasjoner som driver virksomhet på vedkommende myndigheters myndighetsområde, fortsetter å ivareta oppgavene fastsatt i nr. 1 og oppfylle kravene fastsatt i nr. 2. Det kan også utføres kontroller når vedkommende myndighet i medlemsstaten kommer i besittelse av relevant informasjon, herunder etter begrunnet mistanke fra tredjemann, eller når den har påvist mangler i virksomhetenes gjennomføring av ordningen for tilbørlig aktsomhet som er fastsatt av en overvåkingsorganisasjon. En rapport om kontrollene skal gjøres tilgjengelig i samsvar med direktiv 2003/4/EF.

5. Dersom en vedkommende myndighet fastslår at en overvåkingsorganisasjon enten ikke lenger utfører oppgavene fastsatt i nr. 1 eller ikke lenger oppfyller kravene fastsatt i nr. 2, skal den uten opphold underrette Kommisjonen om dette.

6. Kommisjonen skal tilbakekalle godkjenningen av en overvåkingsorganisasjon dersom den har fastslått, særlig på grunnlag av informasjon den har fått i samsvar med nr. 5, at overvåkingsorganisasjonen ikke lenger ivaretar oppgavene fastsatt i nr. 1 eller oppfyller kravene fastsatt i nr. 2. Før Kommisjonen tilbakekaller godkjenningen av en overvåkingsorganisasjon, skal den underrette den berørte medlemsstat om dette.

Kommisjonen skal underrette vedkommende myndigheter i alle medlemsstater om enhver beslutning om tilbakekalling av godkjenningen av en overvåkingsorganisasjon.

7. For å supplere saksbehandlingsreglene i forbindelse med godkjenning og tilbakekalling av godkjenning av overvåkingsorganisasjoner og, om erfaringen tilsier at det er nødvendig, for å endre dem, kan Kommisjonen vedta delegerte rettsakter i samsvar med artikkel 290 TEUV, samtidig som den sikrer at godkjenning og tilbakekalling av godkjenning skjer på en rettferdig og åpen måte.

For de delegerte rettsaktene nevnt i dette nummer får framgangsmåtene fastsatt i artikkel 15, 16 og 17 anvendelse. Disse rettsaktene skal vedtas innen 3. mars 2012.

8. Nærmere regler med hensyn til kontrollenes hyppighet og art som nevnt i nr. 4 som er nødvendige for å sikre effektivt tilsyn med overvåkingsorganisasjonene og ensartet gjennomføring av nevnte nummer, skal vedtas i samsvar med framgangsmåten med forskriftskomité nevnt i artikkel 18 nr. 2. Disse reglene skal vedtas innen 3. juni 2012.

Artikkel 9

Liste over overvåkingsorganisasjoner

Kommisjonen skal offentliggjøre listen over overvåkingsorganisasjoner i Den europeiske unions tidende, C-serien, og gjøre den tilgjengelig på sitt nettsted. Listen skal ajourføres regelmessig.

Artikkel 10

Kontroll av virksomhetene

1. Vedkommende myndigheter skal gjennomføre kontroller for å påse at virksomhetene oppfyller kravene fastsatt i artikkel 4 og 6.

2. Kontrollene nevnt i nr. 1 skal gjennomføres i samsvar med en plan som skal gjennomgås jevnlig på grunnlag av en risikobasert metode. Dessuten kan kontroll gjennomføres når en vedkommende myndighet kommer i besittelse av relevant informasjon, herunder etter begrunnet mistanke fra tredjemann, vedrørende en virksomhets overholdelse av denne forordning.

3. Kontrollene nevnt i nr. 1 kan blant annet omfatte

a) undersøkelse av ordningen for tilbørlig aktsomhet, herunder framgangsmåter for risikovurdering og for risikoreduserende tiltak,

b) undersøkelse av dokumentasjon og registre som viser at ordningen for tilbørlig aktsomhet og framgangsmåtene fungerer på en tilfredsstillende måte,

c) stikkprøver, herunder revisjon på stedet.

4. Virksomhetene skal tilby all den bistand som er nødvendig for at kontrollene nevnt i nr. 1 lett kan gjennomføres, særlig med hensyn til tilgang til lokalene og framlegging av dokumentasjon eller registre.

5. Dersom kontrollene nevnt i nr. 1 har avdekket mangler, kan vedkommende myndigheter gi virksomheten pålegg om å gjennomføre korrigerende tiltak, uten at dette berører artikkel 19. Avhengig av hva slags mangler som er påvist, kan medlemsstatene i tillegg treffe umiddelbare midlertidige tiltak, herunder blant annet

a) beslag av tømmer og treprodukter,

b) forbud mot markedsføring av tømmer og treprodukter.

Artikkel 11

Registre over kontroller

1. Vedkommende myndigheter skal føre registre over kontrollene nevnt i artikkel 10 nr. 1, der særlig typen kontroll og resultatene av kontrollen skal angis, samt over eventuelle pålegg om korrigerende tiltak i henhold til artikkel 10 nr. 5. Registeret over alle kontroller skal oppbevares i minst fem år.

2. Opplysningene nevnt i nr. 1 skal gjøres tilgjengelig i samsvar med direktiv 2003/4/EF.

Artikkel 12

Samarbeid

1. Vedkommende myndigheter skal samarbeide med hverandre, med forvaltningsmyndighetene i tredjestater og med Kommisjonen for å sikre overholdelse av denne forordning.

2. Vedkommende myndigheter skal utveksle informasjon om alvorlige mangler som påvises gjennom kontrollene nevnt i artikkel 8 nr. 4 og artikkel 10 nr. 1, samt om de typene sanksjoner som er ilagt i samsvar med artikkel 19, med vedkommende myndigheter i andre medlemsstater og til Kommisjonen.

Artikkel 13

Faglig bistand, veiledning og informasjonsutveksling

1. Med forbehold for virksomhetenes plikt til å utvise tilbørlig aktsomhet i henhold til artikkel 4 nr. 2 kan medlemsstatene, ved behov bistått av Kommisjonen, ta hensyn til situasjonen for små og mellomstore bedrifter og gi virksomhetene faglig og annen bistand og legge til rette for oppfyllelse av kravene i denne forordning, særlig med hensyn til gjennomføringen av ordningen for tilbørlig aktsomhet i samsvar med artikkel 6.

2. Medlemsstatene, ved behov bistått av Kommisjonen, kan legge til rette for utveksling og spredning av relevant informasjon om ulovlig avvirkning, særlig med sikte på å bistå virksomhetene i risikovurderingen som fastsatt i artikkel 6 nr. 1 bokstav b), og om beste praksis for gjennomføring av denne forordning.

3. Bistanden skal gis på en slik måte at vedkommende myndigheters ansvarsområder ikke berøres og deres uavhengighet i håndhevingen av denne forordning bevares.

Artikkel 14

Endring av vedlegget

For på den ene side å ta hensyn til erfaringen med gjennomføringen av denne forordning, særlig ut fra det som framgår av rapporteringen nevnt i artikkel 20 nr. 3 og 4 og av informasjonsutvekslingen nevnt i artikkel 13, og på den annen side til utviklingen med hensyn til tekniske egenskaper, sluttbrukere og produksjonsprosesser for tømmer og treprodukter, kan Kommisjonen vedta delegerte rettsakter i samsvar med artikkel 290 TEUV ved å endre og supplere listen over tømmer og treprodukter fastsatt i vedlegget. Slike rettsakter skal ikke påføre virksomhetene en uforholdsmessig stor byrde.

For de delegerte rettsaktene nevnt i denne artikkel får framgangsmåtene fastsatt i artikkel 15, 16 og 17 anvendelse.

Artikkel 15

Utøvelse av delegert myndighet

1. Kommisjonen gis myndighet til å vedta delegerte rettsakter som nevnt i artikkel 6 nr. 3, artikkel 8 nr. 7 og artikkel 14 i et tidsrom på syv år fra 2. desember 2010. Kommisjonen skal utarbeide en rapport om myndigheten som er delegert, senest tre måneder før utgangen av treårsperioden etter at denne forordning kom til anvendelse. Den delegerte myndigheten skal automatisk forlenges for like lange tidsrom, med mindre Europaparlamentet eller Rådet tilbakekaller den i samsvar med artikkel 16.

2. Så snart Kommisjonen har vedtatt en delegert rettsakt, skal den underrette Europaparlamentet og Rådet samtidig.

3. Myndigheten til å vedta delegerte rettsakter tillegges Kommisjonen på vilkårene fastsatt i artikkel 16 og 17.

Artikkel 16

Tilbakekalling av delegert myndighet

1. Den delegerte myndigheten nevnt i artikkel 6 nr. 3, artikkel 8 nr. 7 og artikkel 14 kan til enhver tid tilbakekalles av Europaparlamentet eller Rådet.

2. Den institusjonen som har innledet en intern framgangsmåte for å vurdere om den delegerte myndigheten skal tilbakekalles, skal bestrebe seg på å underrette den andre institusjonen og Kommisjonen i rimelig tid før en endelig beslutning treffes, og samtidig angi hvilken delegert myndighet som vil kunne bli tilbakekalt, samt mulige grunner til dette.

3. Beslutningen om tilbakekalling innebærer at den delegerte myndighet som angis i beslutningen, opphører. Den skal tre i kraft umiddelbart eller på en senere dato angitt i beslutningen. Den berører ikke gyldigheten av delegerte rettsakter som allerede er i kraft. Den skal kunngjøres i Den europeiske unions tidende.

Artikkel 17

Innsigelser mot delegerte rettsakter

1. Europaparlamentet eller Rådet kan gjøre innsigelser mot en delegert rettsakt innen to måneder etter underretningen. På initiativ fra Europaparlamentet og Rådet skal dette tidsrommet forlenges med to måneder.

2. Dersom verken Europaparlamentet eller Rådet har gjort innsigelser mot den delegerte rettsakten innen utløpet av denne fristen, skal den kunngjøres i Den europeiske unions tidende og tre i kraft på det tidspunkt som angis der.

Den delegerte rettsakten kan kunngjøres i Den europeiske unions tidende og tre i kraft før denne fristen utløper dersom både Europaparlamentet og Rådet har underrettet Kommisjonen om at de ikke vil gjøre innsigelser.

3. Dersom Europaparlamentet eller Rådet gjør innsigelser mot den delegerte rettsakten, skal den ikke tre i kraft. Den institusjonen som gjør innsigelser, skal begrunne innsigelsene mot den delegerte rettsakten.

Artikkel 18

Komité

1. Kommisjonen skal bistås av Komiteen for rettshåndheving, god forvaltningspraksis og handel i skogsektoren (FLEGT-komiteen) nedsatt ved artikkel 11 i forordning (EF) 2173/2005.

2. Når det vises til dette nummer, får artikkel 5 og 7 i beslutning 1999/468/EF anvendelse, samtidig som det tas hensyn til bestemmelsene i beslutningens artikkel 8.

Tidsrommet fastsatt i artikkel 5 nr. 6 i beslutning 1999/468/EF skal være tre måneder.

Artikkel 19

Sanksjoner

1. Medlemsstatene skal fastsette regler om sanksjoner som får anvendelse på brudd på bestemmelsene i denne forordning, og treffe alle nødvendige tiltak for å sikre at sanksjonene gjennomføres.

2. Sanksjonene skal være virkningsfulle, stå i forhold til overtredelsen og virke avskrekkende og kan blant annet omfatte

a) bøter som står i forhold til miljøskaden, verdien av tømmeret eller treproduktene som er berørt, det skattemessige underskudd og den økonomiske skade som overtredelsen har ført til. Bøtenes størrelse skal beregnes slik at det sikres at de ansvarlige faktisk fratas de økonomiske fordeler den alvorlige overtredelsen har gitt dem, uten at dette berører deres legitime rett til å utøve sitt yrke. Ved gjentatte alvorlige overtredelser skal bøtenes størrelse økes gradvis,

b) beslag av det tømmer og de treprodukter som er berørt,

c) umiddelbar midlertidig oppheving av tillatelsen til å drive handel.

3. Medlemsstatene skal underrette Kommisjonen om disse bestemmelsene og omgående underrette den om eventuelle senere endringer.

Artikkel 20

Rapportering

1. Annethvert år etter 3. mars 2013 skal medlemsstatene innen 30. april framlegge en rapport for Kommisjonen om anvendelsen av denne forordning i de to foregående år.

2. På grunnlag av disse rapportene skal Kommisjonen utarbeide en rapport som annethvert år skal legges fram for Europaparlamentet og Rådet. Når Kommisjonen utarbeider rapporten, skal den ta hensyn til framdriften med hensyn til inngåelsen av frivillige FLEGT-partnerskapsavtaler i samsvar med forordning (EF) nr. 2173/2005 og deres virkemåte og bidrag til å redusere forekomsten av ulovlig avvirket tømmer og treprodukter av slikt tømmer på det indre marked.

3. Innen 3. desember 2015 og hvert sjette år deretter skal Kommisjonen, på grunnlag av rapporteringen om og erfaringene med anvendelsen av denne forordning, foreta en gjennomgåelse av denne forordnings virkemåte og effektivitet, herunder med hensyn til å forhindre at ulovlig avvirket tømmer og treprodukter av slikt tømmer bringes i omsetning. Den skal særlig vurdere de administrative konsekvensene for små og mellomstore bedrifter og produktdekning. Rapportene kan om nødvendig ledsages av egnede forslag til regelverk.

4. Den første av rapportene nevnt i nr. 3 skal inneholde en vurdering av den rådende økonomiske situasjon i Unionen og handelssituasjonen for produktene oppført i kapittel 49 i Den kombinerte nomenklatur, som skal ta særlig hensyn til de berørte sektorers konkurranseevne, med henblikk på å vurdere en eventuell oppføring av disse på listen over tømmer og treprodukter i vedlegget til denne forordning.

Rapporten nevnt i første nummer skal også inneholde en vurdering av effektiviteten av forbudet mot å bringe i omsetning ulovlig avvirket tømmer og treprodukter av slikt tømmer i henhold til artikkel 4 nr. 1 og av ordningen for tilbørlig aktsomhet fastsatt i artikkel 6.

Artikkel 21

Ikrafttredelse og anvendelse

Denne forordning trer i kraft den 20. dag etter at den er kunngjort i Den europeiske unions tidende.

Den får anvendelse fra 3. mars 2013. Artikkel 6 nr. 2, artikkel 7 nr. 1 og artikkel 8 nr. 7 og 8 får imidlertid anvendelse fra 2. desember 2010.

Denne forordning er bindende i alle deler og kommer direkte til anvendelse i alle medlemsstater.

Utferdiget i Strasbourg, 20. oktober 2010.

For Europaparlamentet | For Rådet
J. BUZEK | O. CHASTEL
President | Formann

Vedlegg

Tømmer og treprodukter i henhold til klassifikasjonen i Den kombinerte nomenklatur fastsatt i vedlegg I til rådsforordning (EØF) nr. 2658/87[15] som denne forordning får anvendelse på

– 4401 Ved til brensel i form av stokker, kubber, vedtrær, kvister, kvistbunter eller liknende; tre i form av fliser eller spon; sagflis og treavfall, også agglomerert til briketter, pelleter eller liknende former

– 4403 Tømmer, også befridd for bark eller splintved eller grovt tilhogd eller tilskåret

– 4406 Jernbane- og sporvegssviller av tre

– 4407 Trelast saget eller kuttet i lengderetningen, knivskåret eller skrelt, også høvlet, pusset eller endeskjøtt, av tykkelse over 6 mm

– 4408 Plater for finéring (herunder slike fremstilt ved å skjære laminert tre), for kryssfinér eller liknende laminert tre eller trelast, saget i lengderetningen, knivskåret eller skrelt, også høvlet, pusset, sammenspleiset eller endeskjøtt, av tykkelse høyst 6 mm

– 4409 Trelast (herunder usammensatt parkettstav), fortløpende profilert (pløyd, falset, avrundet eller forsynt med fas, staf eller liknende) langs kanter, ender eller flater, også høvlet, pusset eller endeskjøtt

– 4410 Sponplater, «oriented strand board» (OSB) og liknende plater (f.eks. «waferboard») av tre eller andre treaktige materialer, også agglomererte med harpikser eller andre organiske bindemidler

– 4411 Fiberplater av tre eller andre treaktige materialer, også agglomererte med harpikser eller andre organiske bindemidler

– 4412 Kryssfinér, finerte plater og liknende laminert tre

– 44130000 Fortettet tre i form av blokker, plater, lister eller profiler

– 441400 Trerammer til malerier, fotografier, speil eller liknende gjenstander

– 4415 Pakkasser, esker, sprinkelkasser, dunker og liknende emballasje av tre; kabeltromler av tre; lastepaller, kassepaller og andre paller av tre; pallekarmer

(Ikke emballasjemateriale som utelukkende brukes som støtte, beskyttelse eller bærer for et annet produkt som bringes i omsetning.)

– 44160000 Fat, tønner, kar, baljer og annet bøkkerarbeid samt deler dertil av tre, herunder tønnestaver

– 4418 Bygningssnekker- og tømmermannsarbeider, herunder lamellplater med innvendig hulrom (celleplater), sammensatte gulvpaneler og takspon («shingles» og «shakes»), av tre

– Masse og papir i henhold til kapittel 47 og 48 i Den kombinerte nomenklatur, med unntak av produkter av bambus og produkter av gjenvunnet materiale (flis og avfall)

– 940330, 940340, 94035000, 940360 og 94039030 Møbler av tre

– 94060020 Prefabrikkerte bygninger

Vedlegg 3
Delegert kommisjonsforordning (EU) nr. 363/2012 av 23. februar 2012 om saksbehandlingsregler for godkjenning og tilbakekalling av godkjenning av overvåkingsorganisasjoner i henhold til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 995/2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning

EUROPAKOMMISJONEN HAR –

under henvisning til traktaten om Den europeiske unions virkemåte,

under henvisning til europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 995/2010 av 20. oktober 2010[16] om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning, særlig artikkel 8 nr. 7, og

ut fra følgende betraktninger:

1) Forordning (EU) nr. 995/2010 tar særlig sikte på å redusere risikoen for å bringe ulovlig tømmer og treprodukter framstilt av slikt tømmer i omsetning på det indre marked. Overvåkingsorganisasjoner bør bistå virksomhetene i oppfyllelsen av kravene i nevnte forordning. For dette formål bør de utarbeide en ordning for tilbørlig aktsomhet, gi virksomhetene rett til å anvende den og kontrollere at ordningen anvendes korrekt.

2) Ved godkjenning av overvåkingsorganisasjoner skal Kommisjonen anvende en rettferdig, åpen og uavhengig framgangsmåte. Søkerne bør derfor vurderes først etter samråd med vedkommende myndigheter i medlemsstatene og etter innsamling av tilstrekkelige opplysninger om søkerne. Om nødvendig bør innsamlingen av opplysninger også omfatte besøk i søkerens lokaler.

3) Det er nødvendig å angi nærmere hvilken fagkunnskap og evne overvåkingsorganisasjonene bør ha for å kunne fastslå om tømmeret er i samsvar med gjeldende lovgiving i avvirkningsstaten, og foreslå tiltak for å vurdere risikoen for at ulovlig tømmer og produkter av slikt tømmer bringes i omsetning. Dersom den påviste risiko ikke er ubetydelig, bør overvåkingsorganisasjonen også være i stand til å foreslå hensiktsmessige tiltak for å redusere den på en effektiv måte.

4) Det bør sikres at overvåkingsorganisasjonene ivaretar sine oppgaver på en åpen og uavhengig måte og sikrer at ingen interessekonflikter oppstår når de utfører sine oppgaver, og at de tilbyr sine tjenester til virksomheter på en måte som sikrer likebehandling.

5) Kommisjonen bør treffe beslutning om tilbakekalling av godkjenning etter en framgangsmåte som er rettferdig, åpen og uavhengig. Før Kommisjonen treffer sin beslutning, bør den samrå seg med de berørte vedkommende myndigheter i medlemsstatene og innhente tilstrekkelige opplysninger, herunder ved behov gjennomføre besøk på stedet. Den berørte overvåkingsorganisasjon bør gis anledning til å legge fram merknader før en beslutning treffes.

6) I samsvar med forholdsmessighetsprinsippet bør Kommisjonen, dersom en overvåkingsorganisasjon ikke lenger utfører oppgavene eller oppfyller kravene fastsatt i artikkel 8 i forordning (EU) nr. 995/2010, kunne tilbakekalle godkjenningen midlertidig og/eller på vilkår eller permanent ut fra omfanget av de påviste mangler.

7) Det er nødvendig å sikre at nivået av personvern i forbindelse med behandling av personopplysninger innenfor denne forordnings virkeområde, særlig med hensyn til behandling av personopplysninger i søknader om godkjenning som overvåkingsorganisasjon oppfyller kravene i europaparlaments- og rådsdirektiv 95/46/EF av 24. oktober 1995 om beskyttelse av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger[17] og europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 45/2001 av 18. desember 2000 om beskyttelse av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger i fellesskapsinstitusjoner og -organer og om fri utveksling av slike opplysninger[18] –

VEDTATT DENNE FORORDNING:

Artikkel 1

Definisjoner

I tillegg til definisjonene fastsatt i artikkel 2 i forordning (EF) nr. 995/2010 menes i denne forordning med:

1) «berørte vedkommende myndigheter» vedkommende myndigheter i de medlemsstater der en overvåkingsorganisasjon eller en organisasjon som søker om godkjenning som overvåkingsorganisasjon, er lovlig etablert eller yter eller har til hensikt å yte tjenester i henhold til europaparlaments- og rådsdirektiv 2006/123/EF[19] ,

2) «kvalifikasjonsbevis» diplomer, eksamensbevis og andre bevis utstedt av en myndighet i en stat utpekt i samsvar med denne statens lover og forskrifter, og som bekrefter bestått yrkesutdanning,

3) «yrkeserfaring» faktisk og lovlig utøvelse av det berørte yrket.

Artikkel 2

Søknad om godkjenning

1. Ethvert offentlig eller privat foretak, enten det er et selskap, et aksjeselskap, en bedrift, en institusjon eller en myndighet, som er lovlig etablert i Unionen, kan inngi søknad til Kommisjonen om å bli godkjent som overvåkingsorganisasjon.

Foretaket skal inngi søknaden på et av Unionens offisielle språk sammen med dokumentene oppført i vedlegget.

2. For å bli godkjent som overvåkingsorganisasjon skal søkeren godtgjøre at den oppfyller alle kravene i artikkel 8 nr. 2 i forordning (EU) nr. 995/2010 og i artikkel 5–8 i denne forordning.

3. Kommisjonen skal innen 10 arbeidsdager etter mottaksdato bekrefte at søknaden er mottatt og gi søkeren et referansenummer.

Den skal også gi søkeren en veiledende frist for når den vil treffe beslutning vedrørende søknaden. Kommisjonen skal underrette søkeren hver gang den må endre den veiledende fristen for å innhente ytterligere opplysninger eller dokumenter for vurderingen av søknaden.

4. Dersom det er gått tre måneder siden søknaden ble mottatt eller siden Kommisjonens seneste skriftlige melding til søkeren, alt etter hva som inntreffer sist, og Kommisjonen ennå ikke har truffet en beslutning om å godkjenne eller avvise søknaden, skal Kommisjonen underrette søkeren skriftlig om hvor langt den er kommet i vurderingen av søknaden.

Ved behandling av en søknad kan første nummer få anvendelse flere enn ganger enn én.

5. Kommisjonen skal oversende en kopi av søknaden og underlagsdokumentene til berørte vedkommende myndigheter, som kan uttale seg om søknaden innen en måned etter oversendingen.

Artikkel 3

Ytterligere dokumenter og tilgang til lokaler

1. På anmodning fra Kommisjonen skal søkeren eller de berørte vedkommende myndigheter innen en angitt frist legge fram slike ytterlige opplysninger eller dokumenter som Kommisjonen krever.

2. Søkeren skal gi Kommisjonen tilgang til sine lokaler slik at den kan kontrollere at alle kravene i artikkel 8 i forordning (EU) nr. 995/2010 og i artikkel 5 til 8 er oppfylt. Kommisjonen skal underrette søkeren på forhånd om besøket. De berørte vedkommende myndigheter kan delta i besøket.

Søkeren skal tilby all den bistand som er nødvendig for å legge til rette for slike besøk.

Artikkel 4

Beslutning om godkjenning

Dersom Kommisjonen har truffet en beslutning om godkjenning i samsvar med artikkel 8 nr. 3 i forordning (EU) nr. 995/2010, skal den underrette den berørte søker innen ti arbeidsdager etter at beslutningen er truffet.

Kommisjonen skal dessuten omgående gi søkeren et godkjenningsbevis og innen fristen nevnt i første nummer meddele sin beslutning til vedkommende myndigheter i alle medlemsstater i samsvar med artikkel 8 nr. 3 annet ledd i forordning (EU) nr. 995/2010.

Artikkel 5

Juridisk person og lovlig etablering i Unionen

1. Dersom en søker er lovlig etablert i mer enn én medlemsstat, skal den legge fram opplysninger om sitt forretningskontor, sin sentraladministrasjon eller sitt hovedforetak i Unionen og om sine byråer, filialer eller datterselskaper som er etablert på en annen medlemsstats område. Søkeren skal også oppgi i hvilke medlemsstater den har til hensikt å yte tjenester.

2. En søker som er eller er del av en myndighet i en medlemsstat, skal ikke pålegges å legge fram bevis for at vedkommende er en juridisk person og er lovlig etablert i Unionen.

Artikkel 6

Hensiktsmessig fagkunnskap

1. For å sikre at overvåkingsorganisasjonen ivaretar sine oppgaver på forsvarlig måte i henhold til artikkel 8 nr. 2 bokstav b) i forordning (EU) nr. 995/2010, skal søkerens kvalifiserte fagpersonale oppfylle minst følgende kriterier, som skal bekreftes gjennom kvalifikasjonsbevis og yrkeserfaring:

a) formell yrkesutdanning på et fagområde som er relevant for overvåkingsorganisasjonens oppgaver,

b) for ledende i tekniske stillinger, minst fem års yrkeserfaring i en funksjon som er relevant for overvåkingsorganisasjonens oppgaver.

I henhold til første ledd bokstav a) betraktes fagområder innenfor skogbruk, miljø, rettsvitenskap, bedriftsledelse, risikohåndtering, handel, revisjon, finanskontroll eller forvaltning av forsyningskjeden som relevante fagområder.

2. Søkeren skal føre registre som dokumenterer personalets arbeidsoppgaver og ansvarsområder. Søkeren skal ha på plass framgangsmåter for overvåking av personalets resultater og fagkompetanse.

Artikkel 7

Evne til å ivareta overvåkingsorganisasjonens oppgaver

1. Søkeren skal godtgjøre at alt det følgende er på plass:

a) en organisasjonsstruktur som sikrer at den kan ivareta en overvåkingsorganisasjons oppgaver på en forsvarlig måte,

b) en ordning for tilbørlig aktsomhet som skal gjøres tilgjengelig for og anvendes av virksomhetene,

c) strategier og framgangsmåter for vurdering og forbedring av ordningen for tilbørlig aktsomhet,

d) framgangsmåter og prosesser for å kontrollere at virksomhetene anvender ordningen for tilbørlig aktsomhet på en forsvarlig måte,

e) framgangsmåter for korrigerende tiltak som skal treffes dersom en virksomhet ikke anvender ordningen for tilbørlig aktsomhet på en forsvarlig måte.

2. I tillegg til kravene i nr. 1 skal søkeren godtgjøre at den har økonomisk og teknisk kapasitet til å ivareta overvåkingsorganisasjonens oppgaver.

Artikkel 8

Fravær av interessekonflikt

1. Søkeren skal være organisert slik at den kan utøve sin virksomhet objektivt og upartisk.

2. Søkeren skal påvise, analysere og føre registre over risikoene for interessekonflikt som kan oppstå som følge av at søkeren ivaretar sine oppgaver som overvåkingsorganisasjon, herunder alle konflikter som kan oppstå på grunn av dens forhold til berørte organer eller underleverandører.

3. Dersom en risiko for interessekonflikt blir påvist, skal søkeren ha på plass skriftlige retningslinjer og framgangsmåter for å unngå interessekonflikt på organisasjonsnivå og på personnivå. De skriftlige retningslinjene og framgangsmåtene skal vedlikeholdes og gjennomføres. Disse retningslinjene og framgangsmåtene kan omfatte revisjon utført av tredjemann.

Artikkel 9

Opplysninger om senere endringer

1. Overvåkingsorganisasjonen skal underrette Kommisjonen omgående dersom en av følgende situasjoner inntreffer etter at den er blitt godkjent:

a) en endring som kan påvirke dens mulighet til å oppfylle kravene i artikkel 5–8, og som har funnet sted etter at overvåkingsorganisasjonen ble godkjent,

b) overvåkingsorganisasjonen oppretter andre byråer, filialer eller datterselskaper i Unionen enn det som er angitt i søknaden,

c) overvåkingsorganisasjonen beslutter å tilby tjenester i en annen medlemsstat enn den som er angitt i søknaden eller i en medlemsstat der den har angitt å ha sluttet å tilby tjenester i samsvar med bokstav d),

d) overvåkingsorganisasjonen slutter å tilby tjenester i medlemsstatene.

2. Kommisjonen skal meddele alle opplysninger som er innhentet i samsvar med nr. 1, til berørte vedkommende myndigheter.

Artikkel 10

Gjennomgåelse av beslutningen om godkjenning

1. Kommisjonen kan når som helst foreta en ny gjennomgåelse av en beslutning om godkjenning av en overvåkingsorganisasjon.

Kommisjonen skal foreta denne gjennomgåelsen dersom en av følgende situasjoner oppstår:

a) dersom en berørt vedkommende myndighet underretter Kommisjonen om at den har fastslått at en overvåkingsorganisasjon ikke lenger utfører oppgavene fastsatt i artikkel 8 nr. 1 i forordning (EU) nr. 995/2010 eller ikke lenger oppfyller kravene i artikkel 8 nr. 2 i forordning (EU) nr. 995/2010 som fastsatt i artikkel 5–8,

b) dersom Kommisjonen kommer i besittelse av relevant informasjon, herunder etter begrunnet mistanke fra tredjemann, om at overvåkingsorganisasjonen ikke lenger oppfyller kravene i artikkel 8 nr. 1 og 2 i forordning (EU) nr. 995/2010 og i artikkel 5–8,

c) dersom en overvåkingsorganisasjon har underrettet Kommisjonen om endringer som nevnt i artikkel 9 nr. 1 bokstav a).

2. Dersom Kommisjonen tar initiativ til en gjennomgåelse, skal den bistås av en revisjonsgruppe, som skal foreta gjennomgåelsen og utføre kontroller.

3. Søkeren skal gi revisjonsgruppen tilgang til sine lokaler for å kontrollere at alle kravene i artikkel 8 i forordning (EU) nr. 995/2010 og i artikkel 5–8 er oppfylt. De berørte vedkommende myndigheter kan delta i besøket.

Søkeren skal tilby all den bistand som er nødvendig for å legge til rette for slike besøk.

4. Revisjonsgruppen skal utarbeide en rapport med sine resultater. Underlagsdokumenter skal vedlegges den sammenfattende rapporten.

Den sammenfattende rapporten skal inneholde en anbefaling om hvorvidt overvåkingsorganisasjonens godkjenning skal tilbakekalles.

Revisjonsgruppen skal sende den sammenfattende rapporten til de berørte vedkommende myndigheter. Myndighetene kan legge fram merknader senest tre uker etter datoen for oversending av rapporten.

Revisjonsgruppen skal gi den berørte overvåkingsorganisasjon et sammendrag av resultatene og konklusjonene i rapporten. Organisasjonen kan legge fram merknader for revisjonsgruppen senest tre uker etter datoen for oversendingen av sammendraget.

5. Revisjonsgruppen skal i sin sammenfattende rapport anbefale at godkjenningen tilbakekalles enten midlertidig og/eller på vilkår eller permanent, avhengig av hva den anser som nødvendig ut fra omfanget av de mangler som er påvist, dersom den fastslår at overvåkingsorganisasjonen ikke lenger utfører oppgavene eller oppfyller kravene fastsatt i artikkel 8 i forordning (EU) nr. 995/2010.

Revisjonsgruppen kan i stedet anbefale at Kommisjonen gir pålegg om korrigerende tiltak eller en offisiell advarsel, eller at Kommisjonen ikke vedtar ytterligere tiltak.

Artikkel 11

Beslutning om tilbakekalling av godkjenning

1. Kommisjonen skal treffe beslutning om hvorvidt godkjenningen av en overvåkingsorganisasjon skal tilbakekalles midlertidig og/eller på vilkår eller permanent, idet det tas hensyn til den sammenfattende rapporten nevnt i artikkel 10.

2. Dersom manglene som påvises ikke innebærer at overvåkingsorganisasjonen i henhold til artikkel 8 nr. 6 i forordning (EU) nr. 995/2010 ikke lenger utfører oppgavene eller oppfyller kravene fastsatt i artikkel 8 nr. 2 i nevnte forordning, kan Kommisjonen gi pålegg om korrigerende tiltak eller en offisiell advarsel.

3. En beslutning om tilbakekalling av godkjenningen av en overvåkingsorganisasjon og pålegg eller advarsler i henhold til nr. 2 skal meddeles den berørte overvåkingsorganisasjon og vedkommende myndigheter i alle medlemsstatene i samsvar med artikkel 8 nr. 6 i forordning (EU) nr. 995/2010 senest ti arbeidsdager etter at den ble vedtatt.

Artikkel 12

Vern av personopplysninger

Denne forordning berører ikke reglene om behandling av personopplysninger fastsatt i direktiv 95/46/EF og forordning (EF) nr. 45/2001.

Artikkel 13

Sluttbestemmelser

Denne forordning trer i kraft den 20. dag etter at den er kunngjort i Den europeiske unions tidende.

Denne forordning er bindende i alle deler og kommer direkte til anvendelse i alle medlemsstater.

Utferdiget i Brussel, 23. februar 2012.

For Kommisjonen

José Manuel BARROSO

President

Vedlegg

Liste over underlagsdokumenter

Juridisk person, lovlig etablering, tjenesteyting:

– bekreftede kopier av dokumentasjon i henhold til relevant nasjonal lovgivning,

– liste over hvilke medlemsstater søkeren har til hensikt å yte tjenester i,

Hensiktsmessig fagkunnskap:

– beskrivelse av foretakets organisasjon og struktur,

– liste over kvalifisert fagpersonale med kopier av CV-er,

– beskrivelse av arbeidsoppgaver og ansvarsområder og inndelingen av disse,

– nærmere beskrivelse av framgangsmåter for overvåking av det kvalifiserte fagpersonalets resultater og kompetanse,

Evne til å ivareta overvåkingsorganisasjonens oppgaver:

En nærmere beskrivelse av følgende:

– ordningen for tilbørlig aktsomhet,

– retningslinjer og framgangsmåter for evaluering og forbedring av ordningen for tilbørlig aktsomhet,

– retningslinjer og framgangsmåter for håndtering av klager fra virksomheter eller tredjemenn,

– retningslinjer og prosesser for å kontrollere at virksomhetene anvender ordningen for tilbørlig aktsomhet på en forsvarlig måte,

– framgangsmåter for korrigerende tiltak som skal treffes dersom en virksomhet ikke anvender ordningen for tilbørlig aktsomhet på en forsvarlig måte,

– en ordning for føring av registre

Økonomisk evne:

– kopi av regnskapet for siste regnskapsår, eller

– en erklæring om omsetning eller

– andre underbyggende dokumenter dersom søkeren har gyldige grunner til at den ikke kan legge fram dokumentene nevnt over,

– dokumentasjon på gjeldsforsikring,

Fravær av interessekonflikt:

– en erklæring om at det ikke foreligger noen interessekonflikter,

– en beskrivelse av skriftlige retningslinjer og framgangsmåter for å unngå interessekonflikt på organisasjonsnivå og på personnivå, som kan omfatte revisjon utført av tredjemann.

Underleverandører:

– beskrivelse av de oppgaver utføres av underleverandører,

– dokumentasjon på at alle underleverandører eller datterselskaper, dersom slike er etablert, oppfyller de av ovenstående krav som er relevante.

Vedlegg 4
Kommisjonens gjennomføringsforordning (EU) nr. 607/2012 av 6. juli 2012 om nærmere regler for ordningen for tilbørlig aktsomhet samt hyppigheten og arten av den kontroll med overvåkingsorganisasjoner som skal føres i henhold til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 995/2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning

EUROPAKOMMISJONEN HAR –

under henvisning til traktaten om Den europeiske unions virkemåte,

under henvisning til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 995/2010 av 20. oktober 2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning[20] , særlig artikkel 6 nr. 2 og artikkel 8 nr. 8, og

ut fra følgende betraktninger:

1) Forordning (EU) 995/2010 pålegger virksomhetene å benytte et sett framgangsmåter og tiltak (heretter kalt «ordning for tilbørlig aktsomhet») for å redusere risikoen for å bringe ulovlig avvirket tømmer og treprodukter framstilt av slikt tømmer i omsetning på det indre marked.

2) Det er nødvendig å tydeliggjøre i hvilke tilfeller det skal foreligge opplysninger om treslagenes fulle vitenskapelig navn, regionen i staten der tømmeret ble avvirket, og avvirkningsrettigheter.

3) Det er nødvendig å angi nærmere hyppigheten og arten av den kontroll med overvåkingsorganisasjoner som vedkommende myndigheter må gjennomføre.

4) Personvernet i forbindelse med behandling av personopplysninger innenfor denne forordnings virkeområde, særlig med hensyn til behandling av personopplysninger innhentet i forbindelse med kontroller, er underlagt kravene i europaparlaments- og rådsdirektiv 95/46/EF av 24. oktober 1995 om beskyttelse av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger og om fri utveksling av slike opplysninger[21] og europaparlaments- og rådsforordning (EF) nr. 45/2001 av 18. desember 2000 om beskyttelse av fysiske personer i forbindelse med behandling av personopplysninger i fellesskapsinstitusjoner og -organer og om fri utveksling av slike opplysninger[22] ,

5) Tiltakene fastsatt i denne forordning er i samsvar med uttalelse fra Komiteen for rettshåndheving, god forvaltningspraksis og handel i skogsektoren.

VEDTATT DENNE FORORDNING:

Artikkel 1

Formål

Denne forordning fastsetter nærmere regler for ordningen for tilbørlig aktsomhet og for hyppigheten og arten av kontroll med overvåkingsorganisasjoner.

Artikkel 2

Anvendelse av ordningen for tilbørlig aktsomhet

1. Virksomhetene skal anvende ordningen for tilbørlig aktsomhet på hver enkelt type tømmer eller treprodukt som leveres av en gitt leverandør i løpet av en periode på inntil 12 måneder, forutsatt at treslaget, avvirkningsstaten(e) eller eventuelt avvirkningsregionen(e) i staten og avvirkningsrettigheten(e) er de samme.

2. Første nummer berører ikke virksomhetens plikt til å opprettholde tiltak og framgangsmåter som gir tilgang til opplysningene nevnt i artikkel 6 nr. 1 bokstav a) i forordning (EU) nr. 995/2010 for hver forsendelse av tømmer eller treprodukter som virksomheten bringer i omsetning.

Artikkel 3

Opplysninger om virksomhetens leveranser

1. Opplysningene om virksomhetens leveranser av tømmer og treprodukter nevnt i artikkel 6 nr. 1 bokstav a) i forordning (EU) nr. 995/2010 skal gis i samsvar med nr. 2, 3 og 4.

2. Det fulle vitenskapelige navn til treslagene nevnt i første strekpunkt i artikkel 6 nr. 1 bokstav a) i forordning (EU) nr. 995/2010 skal angis i de tilfeller der det oppstår tvetydighet ved bruk av det vanlige navn.

3. Opplysninger om regionen i staten nevnt i artikkel 6 nr. 1 bokstav a) i forordning (EU) nr. 995/2010 skal gis i de tilfeller der risikoen for ulovlig avvirkning varierer fra en region til en annen i staten.

4. Opplysningene om avvirkningsrettigheten nevnt i artikkel 6 nr. 1 bokstav a) i forordning (EU) nr. 995/2010 skal gis dersom risikoen for ulovlig avvirkning varierer fra en avvirkningsrettighet til en annen i en stat eller i en region i en stat.

I henhold til første ledd skal enhver avtale om overføring av rettigheten til å avvirke tømmer i et gitt område, betraktes som en avvirkningsrettighet.

Artikkel 4

Risikovurdering og risikoreduserende tiltak

Framgangsmåtene for risikovurdering og risikoreduserende tiltak kan ta hensyn til sertifiseringsordninger eller andre ordninger med tredjemannskontroll nevnt i artikkel 6 nr. 1 bokstav b) annet ledd og artikkel 6 nr. 1 bokstav c) i forordning (EU) nr. 995/2010 som oppfyller følgende kriterier:

a) de har fastsatt og gjort tilgjengelig for tredjemann et offentlig tilgjengelig kravsystem som minst skal omfatte alle relevante krav i den aktuelle lovgivning,

b) de fastsetter at hensiktsmessige kontroller, herunder besøk på stedet, gjøres av tredjemann med regelmessige mellomrom på høyst 12 måneder for å kontrollere at gjeldende lovgivning overholdes,

c) de omfatter metoder, som er kontrollert av tredjemann, for å spore tømmer som er avvirket i samsvar med gjeldende lovgivning, og treprodukter av slikt tømmer, i ethvert ledd i forsyningskjeden før slikt tømmer eller slike treprodukter bringes i omsetning,

d) de omfatter kontroller, som er kontrollert av tredjemann, for å sikre at tømmer eller treprodukter av ukjent opprinnelse, eller tømmer eller treprodukter som ikke er avvirket i samsvar med gjeldende lovgivning, ikke kommer inn i forsyningskjeden.

Artikkel 5

Virksomhetenes registreringer

1. Opplysninger om virksomhetens leveranser i henhold til artikkel 6 nr. 1 bokstav a) i forordning (EU) nr. 995/2010 og anvendelsen av framgangsmåter for risikoreduserende tiltak skal dokumenteres i hensiktsmessige registre, som skal oppbevares i fem år og gjøres tilgjengelig for kontroll av vedkommende myndighet.

2. Ved anvendelsen av ordningen for tilbørlig aktsomhet skal virksomhetene kunne vise hvordan de innsamlede opplysninger er kontrollert mot risikokriteriene fastsatt i artikkel 6 nr. 1 bokstav b) i forordning (EU) nr. 995/2010, hvordan beslutninger om risikoreduserende tiltak er truffet, og hvordan virksomheten har fastsatt graden av risiko.

Artikkel 6

Hyppigheten og arten av kontroll med overvåkingsorganisasjoner

1. Vedkommende myndigheter skal sikre at de regelmessige kontrollene nevnt i artikkel 8 nr. 4 i forordning (EU) nr. 995/2010 gjennomføres minst én gang annethvert år.

2. Kontrollene nevnt i artikkel 8 nr. 4 i forordning (EU) nr. 995/2010 skal særlig utføres i følgende tilfeller:

a) dersom en vedkommende myndighet under sin kontroll av virksomhetene oppdager mangler med hensyn til effektiviteten eller gjennomføringen av ordningen for tilbørlig aktsomhet fastsatt av en overvåkingsorganisasjon,

b) dersom Kommisjonen har underrettet vedkommende myndigheter om at en overvåkingsorganisasjon senere har blitt endret i samsvar med artikkel 9 nr. 2 i delegert kommisjonsforordning (EU) nr. 363/2012 av 23. februar 2012 om saksbehandlingsregler for godkjenning og tilbakekalling av godkjenning av overvåkingsorganisasjoner i henhold til europaparlaments- og rådsforordning (EU) nr. 995/2010 om fastsettelse av forpliktelser for virksomheter som bringer tømmer og treprodukter i omsetning[23] .

3. Kontrollene skal utføres uten forvarsel, unntatt i de tilfeller der overvåkingsorganisasjonen må varsles på forhånd for at kontrollene skal kunne gjennomføres på en effektiv måte.

4. Vedkommende myndigheter skal gjennomføre kontrollene i samsvar med dokumenterte framgangsmåter.

5. Vedkommende myndigheter skal gjennomføre kontroller for å sikre overholdelse av forordning (EU) nr. 995/2010, som særlig, ved behov, skal omfatte følgende aktiviteter:

a) stikkprøver, herunder revisjon på stedet.

b) undersøkelse av overvåkingsorganisasjonenes dokumentasjon og registre,

c) intervjuer med overvåkingsorganisasjonens ledelse og ansatte,

d) intervjuer med virksomheter og forhandlere og andre relevante personer,

e) undersøkelse av virksomhetenes dokumentasjon og registre,

f) undersøkelse av prøver av leveranser fra virksomheter som anvender den berørte overvåkingsorganisasjons ordning for tilbørlig aktsomhet.

Artikkel 7

Rapporter om kontrollene av overvåkingsorganisasjonene

1. Vedkommende myndigheter skal utarbeide rapporter om hver enkelt kontroll de har utført, som skal inneholde en beskrivelse av framgangsmåten og metodene som er anvendt, samt resultat og konklusjoner.

2. Vedkommende myndigheter skal meddele en overvåkingsorganisasjon som har vært gjenstand for kontroll, resultatene og konklusjonene i utkastet til rapport.

Overvåkingsorganisasjonen kan legge fram merknader til vedkommende myndigheter innenfor fristen fastsatt av vedkommende myndigheter.

3. Vedkommende myndigheter skal utarbeide rapportene nevnt i artikkel 8 nr. 4 i forordning (EU) nr. 995/2010 på grunnlag av rapporten fra hver enkelt kontroll.

Artikkel 8

Ikrafttredelse

Denne forordning trer i kraft den 20. dag etter at den er kunngjort i Den europeiske unions tidende.

Denne forordning er bindende i alle deler og kommer direkte til anvendelse i alle medlemsstater.

Utferdiget i Brussel, 6. juli 2012.

For Kommisjonen

José Manuel BARROSO

President

Fotnoter

1) Forfatningsrettslige krav angitt

2)

EUT L 295 av 12.11.2010, s. 23.

3)

EUT L 115 av 27.4.2012, s. 12.

4)

EUT L 177 av 7.7.2012, s. 16.

5) [Ingen forfatningsrettslige krav angitt.][Forfatningsrettslige krav angitt.]

6) EUT C 318 av 23.12.2009, s. 88.

7) Europaparlamentets holdning av 22. april 2009 (EUT C 184 E av 8.7.2010, s. 145), Rådets holdning ved første behandling 1. mars 2010 (EUT C 114 E av 4.5.2010, s. 17) og Europaparlamentets holdning av 7. juli 2010 (ennå ikke offentliggjort i EUT).

8) EFT L 242 av 10.9.2002, s. 1.

9) EUT L 347 av 30.12.2005, s. 1.

10) EFT L 61 av 3.3.1997, s. 1.

11) EUT L 41 av 14.2.2003, s. 26.

12) EFT L 184 av 17.7.1999, s. 23.

13) EUT L 312 av 22.11.2008, s. 3.

14) EFT L 144 av 4.6.1997, s. 19.

15) Rådsforordning (EØF) nr. 2658/87 av 23. juli 1987 om toll- og statistikknomenklaturen og om den felles tolltariff (EFT L 256 av 7.9.1987, s. 1).

16) EUT L 295 av 12.11.2010, s. 23.

17) EFT L 281 av 23.11.1995, s. 31.

18) EFT L 8 av 12.1.2001, s. 1.

19) EUT L 376 av 27.12.2006, s. 36.

20) EUT L 295 av 12.11.2010, s. 23.

21) EFT L nr. 281 av 23.11.1995, s. 31.

22) EUT L 8 av 12.1.2001, s. 1.

23) EUT L 115 av 27.4.2006, s. 12.