Til Moderniseringsdepartementet

Høringsuttalelse – endringer i regelverket for offentlige anskaffelser    

En viser til Deres høringsbrev med vedlegg av 6.april 2005.

Sør-Aurdal kommune er vertskommune for interkommunal innkjøpsordning i Valdres, hvor 6 kommuner er med.  

Generelt      Terskelverdier     Nasjonalt regelverk     Sanksjoner

En har hatt forhåpning om en forenkling og samordning av regelverket ved forestående endring. Dette synes ikke tilstrekkelig toneangivende i foreliggende utkast, selv om det er positivt at den nasjonale terskelverdien foreslås hevet fra kr 200.000 til kr 500.000.  En har forståelse for at man gjennom konkurranse søker å sikre en mest mulig effektiv utnyttelse av offentlige ressurser. En stiller imidlertid spørsmål ved om det i et helhetlig samfunnsperspektiv er formålstjenlig med så vidt detaljerte regler og prosedyrer, særlig under EØS-terskelverdiene (for de nasjonale regler). Er det slik at Norge - som en utkant i Europa og med sin særegne kultur, distriktsprofil, næringsstruktur, geografi, lite folketall mv -  skal ha et strengere, mer byråkratisk nasjonalt innkjøpsregelverk enn andre EØS-land ? Og, i såfall hvorfor ?  

En er enig i at lovens grunnleggende krav til konkurranse og likebehandling mv bør gjelde for alle anskaffelser av en viss størrelse. En tror imidlertid at man kunne sikret dette ved en forenklet kunngjøring for anskaffelser mellom f eks kr 50.000 og opp til EØS-terskelverdiene, med en enkel protokoll (mal) og til slutt en enkel kunngjøring av konkurranseresultatet. Omfattende nasjonale regler og prosedyrer burde dermed være overflødig, særlig for vare-/tjenesteanskaffelser (opp til kr 1.8 mill). For bygg-/anleggsanskaffelser er det mulig at man  bør ha nasjonale regler, 
f eks mellom kr 1.8 mill og ca kr 38 mill (dagens terskelverdi).  

Så lenge de grunnleggende kravene til offentlige anskaffelser blir fulgt, bør det i stor grad være opp til oppdragsgiver hvem man ønsker å inngå kontrakt med, uten risiko for å bli innklaget og saksøkt for bagateller og spissfindigheter. Man må ha tillit til at oppdragsgiver gjennom en enkel dokumenterbar prosess søker å velge beste produkt/tjeneste og dermed aktuell/ønsket leverandør, særlig i disse vanskelige økonomiske tider for kommunesektoren.

Med stadige krav til en raskere og mer effektiv offentlig forvaltning, må myndighetene gjennom regelverket ikke selv legge opp til overdrevne krav til skriftlighet, begrunnelser og dokumentasjonsplikt, særlig ikke i ”nasjonale” anskaffelser. Kommunenes kompetanse og det innkjøpsfaglige skjønn bør  ikke undervurderes.

En har mer tro på å nå målene for det offentlige innkjøps-Norge ved bruk av virkemidler som  informasjon, kompetanseheving, rådgivning, bevisstgjøring, holdningsskapende arbeid med mer , enn sanksjoner i form av gebyrer osv.

Noen innspill ut fra praktisk erfaring i innkjøpshverdagen :

Vekting, Rangering mv
1.	Med bakgrunn i blant annet enkelte klagesaker, synes det å være for store krav og for stort fokus på rangering, vekting mv (tabelloppsett) av kriterier og leverandører under evaluering av tilbudene, særlig hensyntatt det faktum at det er oppdragsgiver selv som uansett fritt bestemmer faktorene, og således evt kan påvirke hva som skal vurderes og vektlegges. Enkelte ganger vil en innkjøper ut fra tilbudene se ganske raskt hvilke leverandører som vil være mest aktuelle i den videre evalueringsprosess. Det bør derfor ikke være for strenge krav til at nødvendigvis alle tilbydere skal bli like inngående vurdert. Det vil ikke alltid falle naturlig å gjennomdokumentere evalueringen og rangere alle leverandører som åpenbart f eks er ”innstilt” fra nr 4 og nedover. En kort, konkret og helhetlig saksvurdering under evalueringen, kan føre til en like riktig konklusjon. 

Forenklet behovsspesifikasjon mv
2.	Det bør være mulig å kunne be om tilbud på en vare, tjeneste eller et bygg/anlegg, f eks innenfor en på forhånd gitt     
       sum (budsjett) og ut fra et overordnet behovssignal, uten at det i forkant må foreligge en veldig spesifikk 
       kravspesifikasjon. Oppdragsgiver bør da på en smidig måte kunne velge ut fra prinsippet ”hva får jeg for pengene”.   

Prioriterte og uprioriterte tjenester
3.	Hvorfor skiller man på prioriterte og uprioriterte tjenester ? En kan ikke se at en samling av begrepene bør ha noen særlig praktisk relevans i innkjøpssammenheng. En tjeneste er vel en tjeneste, uansett kategori.

Forsyningsforskriften 
4.	Hvorfor ha egne regler for forsyningsvirksomheten ? Det har vel i praksis til nå stort sett bare vært forskjell i terskelverdier i forhold til klassisk sektor (?).

Rammeavtaler   Monopoldannelser
5.	Regelverket appellerer til rammeavtaler med store (eksterne) leverandører på mange vare-/tjenesteområder. En tror kanskje ikke at dette alltid bl a gir den mest hensiktsmessige lokale næringsutvikling på sikt. Heller ikke synes det til tider å være miljømessig riktig. Småbedrifter og leverandører i distrikts-Norge kan bli borte, og transport over lange avstander må skje. Med stadige fusjoner innenfor  næringslivet og globalisert økonomi, kan uheldige monopollignende dannelser oppstå.

Konkurranse med forhandling
6.	En mener at  prosedyren  ”konkurranse med forhandling” også kan være en valgfri konkurranseform uten særskilte vilkår i ny del  III (EØS).  

1- eller 2-trinnsbehandling
7.	Det bør være valgfritt å velge 1- eller 2-trinnsbehandling ved konkurranse med forhandling og  begrenset anbudskonkurranse, både i del II og del III. Dette er med på å forenkle/samkjøre reglene og praktiseringen.

Referanseinnhenting
8.	Reglene for innhenting av referanser virker upraktiske, jf § 15-10 nr 1 c (ny del III i forskriften) som sier noe (tvetydig) om skriftlighet/attestasjon. Det foreligger også klagenemnd-avgjørelse som sier at del III (nåværende EØS) skal praktiseres som del II (nåværende nasjonal) vedrørende referanseinnhenting mv. Man bør som oppdragsgiver kunne innhente referanser etter tilbudsfristens utløp, ut fra oppgitt referanseliste mv - også telefonisk,  og så kunne nedtegne informasjon selv.

Kunngjøring av kontraktstildeling
9.	Fristen (48 dager) for å kunngjøre kontraktstildeling (etter nåv. del  II ) synes upraktisk, særlig med erfaring i gjennomførte IKT-anskaffelser på forskjellig programvare mv  der det ble skrevet kontrakt med 3 leverandører med bortimot 6 måneders mellomrom (etter en og samme kunngjøring). Når kunngjør vi da kontrakten/e ?  Det vil være ressurssløsing å kunngjøre tildeling flere ganger.

Veiledere    Maler    Behov for rådgivningskontor
10.	En anbefaler at departementet utarbeider aktuelle veiledere og  maler til bruk i innkjøpssammenheng, samt vurderer opprettelse av et rådgivningskontor til bruk for innkjøpere. 

Med hilsen 

Ole Hermann Aamodt
Rådmann							Ole Torgeir Dokkebakke
						Innkjøpskoordinator 

Kopi til : KS innkjøpsforum